Справа № 420/19915/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку ст. 287 КАС України (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати дії начальника відділу Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо накладення штрафу протиправним;

скасувати постанову про накладення штрафу від 03.06.2025 у виконавчому провадженні №77480778.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2869/24, Військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ від 14.01.2024 №14, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати такою, що повернулась на службу з 14.01.2024.

З 14.01.2024 поновити усі види забезпечення та поновити виплати грошового забезпечення.

Разом з тим, в подальшому ОСОБА_1 призупинена військова служба на підставі Витягу з ЄРДР від 16.01.2024 №0000109.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2869/24 виконано військовою частиною в добровільному порядку, а отже підстави для накладення штрафу відсутні.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26.06.2025 року відкрито провадження по справі з урахуванням особливостей, визначених приписами ст. 287 КАС України для вказаної категорії справ. Судове засідання призначено на 10.07.2025.

Документ в електронному вигляді «Адміністративний позов» від 23.06.25 по справі №420/19915/25 надіслано одержувачу Білозерський відділ державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 23.06.25 17:45.

Документ в електронному вигляді «Ухвала відкриття (особливе провадження)» від 26.06.25 по справі №420/19915/25 надіслано одержувачу Білозерський відділ державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 26.06.25 18:10.

08.07.2025 за вхід.№ЕС/69538/25 надійшла заява Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи без участі представника.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі №420/2869/24 визнано протиправним та скасовано пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №349 від 07.12.2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07 грудня 2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на усіх видах забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 07 грудня 2023 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року по справі №420/2869/24 залишено без змін.

Постановою виконавчої служби від 19.03.2025 відкрито виконавче провадження №77480778 за виконавчим листом №420/2869/24 від 10.02.2025 про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07.12.2023 року.

Постановою від 03.06.2025 у ВП №77480778 накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн. У постанові зазначено: «… Боржником надано лист за вих. №5077 від 01.05.2025 про те, що рішення суду виконано із доданим витягом з наказу від 14.01.2024. Вказаний наказ не підтверджує виконання рішення суду, оскільки у рішенні суду передбачено зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07.12.2023 року. Докази нарахування та виплати станом на 03.06.2025 до Відділу не надано…».

Також судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 14.01.2024 прийнято наказ по стройовій частині №14, п. 6 якого визначено: старшого солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати такою, що повернулась на службу з 14.01.2024 року. З 14.01.2024 року поновити усі види забезпечення та поновити виплату грошового забезпечення. Підстава: рапорт капітана Павла ШЕВЧЕНКА №991 від 14.01.2024.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон №1404-VIII).

Так, статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 вказаної статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як встановлено судом, Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі №420/2869/24 визнано протиправним та скасовано пункт 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №349 від 07.12.2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07 грудня 2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на усіх видах забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 07 грудня 2023 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року по справі №420/2869/24 залишено без змін.

10.02.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №420/2869/24 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07 грудня 2023 року.

Постановою виконавчої служби від 19.03.2025 відкрито виконавче провадження №77480778 за виконавчим листом №420/2869/24 від 10.02.2025 про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07.12.2023 року.

Постановою від 03.06.2025 у ВП №77480778 накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн. У постанові зазначено: «… Боржником надано лист за вих. №5077 від 01.05.2025 про те, що рішення суду виконано із доданим витягом з наказу від 14.01.2024. Вказаний наказ не підтверджує виконання рішення суду, оскільки у рішенні суду передбачено зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07.12.2023 року. Докази нарахування та виплати станом на 03.06.2025 до Відділу не надано…».

При цьому, позивачем до суду також не надано доказів виконання рішення суду в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення з 07 грудня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2869/24, Військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ від 14.01.2024 №14, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_1 , що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати такою, що повернулась на службу з 14.01.2024.

З 14.01.2024 поновити усі види забезпечення та поновити виплати грошового забезпечення.

Суд вважає таке твердження необгрунтованим, оскільки наказ від 14.01.2024 №14 видано у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 повернулась на службу з 14.01.2024. Відповідно і з 14.01.2024 її поновлено усі види забезпечення та поновлено виплату грошового забезпечення.

Крім того, наказ від 14.01.2024 №14 не міг бути виданий на виконання рішення суду, так як позов до Одеського окружного адміністративного суду було подано 25.01.2024 (через 10 днів після видання наказу), а рішення суду ухвалено 11.09.2024, через майже 8 місяців після видання наказу.

У наказі від 14.01.2024 ОСОБА_1 поновлено виплати з 14.01.2024, а рішенням суду зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення з 07.12.2023 року.

Доказів виконання рішення не надано ні виконавчій службі, ні суду.

У спірних правовідносинах відповідач, обираючи вид відповідальності, наділений правом адміністративного розсуду й при прийнятті рішення з цього питання враховує характер порушення, обставини його вчинення і поведінку суб`єкта, який його допустив, ступінь його вини, негативні наслідки, які у зв`язку з цим настали, або могли бути спричинені, розмір шкоди, яка завдана або могла бути завдана внаслідок цього, та на власний розсуд визначає відповідну санкцію, яка підлягає застосуванню до порушника, співрозмірно та пропорційно до тяжкості вчиненого порушення.

Оскаржувана постанова містить обґрунтування неповажності причин невиконання рішення суду з урахуванням фактичних обставин справи та повноважень відповідача.

З огляду на приписи законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Білозерський відділ державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 54020, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Погранична, 20, )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.