Справа № 360/1111/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1111/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ветеранської та соціальної політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління ветеранської та соціальної політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі- відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправною відмову Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, сформовану рішенням від 24.04.2025 року за вих. № 108/33-3948, у подовжені нарахуванні та виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі;

зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подовжити, нарахування та виплату ОСОБА_1 - з 01.02.2025 допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі відповідно Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що має статус внутрішньо перемішеної особи з місцем реєстрації АДРЕСА_1 , та фактичним місцем проживання з 2022 року по теперішній час АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 11.02.2022 року за № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

До лютого 2025 року позивач отримувала допомогу на проживання як особа що має статус ВПО та здійснює догляд за сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дитиною з інвалідністю, має клініко-функціональний діагноз за кодом МКХ-10 F84.1, п/г «А» ІІІ ступень обмеження життєдіяльності (постійний догляд). Зазначена дитина народжена в позашлюбних відносинах. Батьком є громадянин Ізраїля - ОСОБА_3 , який проживає в країні свого громадянства до України не приїздить, сумісного господарства з позивачем не веде та не є членом її сім`ї.

З лютого 2025 року Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації припинив виплату допомоги позивачу. На звернення позивача від 14.04.2025 про поновлення виплат відповідач рішенням від 24.04.2025 року за вих. № 108/33- 3948 відмовив в поновлені виплат з посиланням на п. 14 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 (До середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли безвісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій).

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, такою що не відповідає діючому законодавству України та міжнародному праву та покладає на позивача надмірний тягар доведення, що вона постійно проживаючи в Україні непов`язана спільним побутом з батьком дитини, який є громадянином країни Ізраїль та постійно проживає в країні свого громадянства, оскільки вона позбавлена можливості доступу до міжнародних систем в тому числі які формуються в України та збирають інформацію стосовно громадян закордонних країн. Відповідач на думку позивача має достатні важелі та можливості, як орган державної влади отримувати цю інформацію. Крім того п.14 Порядку встановлює вимогу надання інформації стосовно лише громадян України, незалежно від місця їх фактичного проживання на території України.

Ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 03.06.2025 зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати суду інформацію про перебування громадянина Ізраїля ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на теперішній час; інформації щодо перетину державного кордону України громадянином Ізраїля ОСОБА_3 , із зазначенням дати та часу такого перетину, зобов`язано Державну міграційну службу України надати суду інформацію про перебування громадянина Ізраїля ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України із зазначенням місця знаходження (у разі перебування).

Ухвалою суду від 02.07.2025 повернуто заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог позивачці.

30.05.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Механізм призначення допомоги на проживання визначено Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (зі змінами) (далі - Порядок).

Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб Міністерства соціальної політики України встановлено, що ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа зареєстрована з 11 лютого 2022 року.

Відповідно до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери Міністерства соціальної політики України за призначенням допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога) звернулась 06 серпня 2024 року.

Допомога була призначена відповідно до Порядку на шість місяців з 01.08.2024 по 31.01.2025 в розмірі 5000 грн щомісяця.

З 01 лютого 2025 року автоматично була подовжена на наступні шість місяців з 01.02.2025 по 31.07.2025 відповідно до пункту 13-1 тільки на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на таку, що має статус дитини з інвалідністю та була виплачена за лютий-квітень 2025 в розмірі 3000 грн (на дитину).

Наступне звернення від ОСОБА_1 до Управління надійшло 14 квітня 2025 року.

Відповідно до пункту 14 Порядку, після 01.09.2024 до середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері дитини до 18 років) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли безвісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій.

Середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не повинен перевищувати чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги (9444 грн).

Інформація про батька дитини необхідна для перевірки на відповідність критеріям та вимогам зазначеним у Порядку, оскільки згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (незалежно чи проживають батьки разом, чи розлучені).

Для перевірки середньомісячного сукупного доходу на одного отримувача враховується період, визначений пунктом 14 цього Порядку, на підставі інформації, що надійшла від ДПС/Пенсійного фонду України, або довідки про доходи.

Оскільки підтверджень відповідно до пункту 14 Порядку інформація про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надана не була, заявниці направлено повідомлення про відмову з попередженням про необхідність надання інформації про батька дитини.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 з приміткою «Повторно» підтверджується, що батьками ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тель-Авів-Яффо у Державі Ізраїль, є ОСОБА_3 , громадянин Держави Ізраїль, та ОСОБА_1 , громадянка України.

Відповідно до довідки від 11.02.2022 № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 01.11.2005, має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_3 .

Син позивачки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 11.02.2022 № 3009-.

ОСОБА_7 видано індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю № 107 (вікова категорія від 0 до 18 років) від 23.01.2025.

Відповідачем визнаються обставини, що відповідно до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери Міністерства соціальної політики України за призначенням допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 звернулась 06 серпня 2024 року. Допомога була призначена відповідно до Порядку на шість місяців з 01.08.2024 по 31.01.2025 в розмірі 5000 грн щомісяця. З 01 лютого 2025 року автоматично була подовжена на наступні шість місяців з 01.02.2025 по 31.07.2025 відповідно до пункту 13-1 тільки на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на таку, що має статус дитини з інвалідністю та була виплачена за лютий-квітень 2025 в розмірі 3000 грн (на дитину).

14.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з зазначенням, що до складу сім`ї входить син, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що вона не одружена, батько дитини ОСОБА_9 не є громадянином України, в шлюбі ніколи не перебували, де він знаходиться і проживає, не знає, не спілкується з ним.

Рішенням відповідача від 14.04.2025 № -2025-1 про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки особа не відповідає умовам, визначеним Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - п.14. Після 01.09.2024 до середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли без вісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій. Не надана інформація (ПІБ, паспорті дані, РНОКПП) про батька дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.04.2025 № 108/33-3948 про відмову у призначенні, в якому зазначено, що механізм призначення допомоги визначено Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332. Відповідно до п.14 Порядку, після 01.09.2024 до середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли без вісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій. Під час розгляду заяви було встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови у продовженні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, а саме: не надана інформацію (ПІБ, паспортні дані, РНОКПП) про батька дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою КМУ «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на проживання» від 20.03.2022 № 332 (зі змінами) прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 по заяві від 14.04.2025 у подовженні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Вирішуючи даний спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті 1 Закону № 1706-VII).

Частиною першою статті 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1706-VII підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Абзацом першим частини третьої статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 4 Закону № 1706-VII).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України (абзац перший частини першої статті 7 Закону № 1706-VII).

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога) визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (далі - Порядок № 332, наведений в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 Порядку № 332 визначено, що з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.

До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.

Склад сім`ї уповноваженої особи визначається на дату звернення за призначенням допомоги.

З 1 листопада 2023 р. для призначення допомоги уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява).

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Порядку № 332 для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Така заява подається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної (військової) адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

Абзацами першим, другим пункту 5 Порядку № 332 визначено, що допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Згідно із підпунктом 4 пункту 13-2 Порядку № 332 для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли: у складі сім`ї є працездатні особи, які працюють, провадять підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, зокрема, які протягом попередніх шести місяців отримання допомоги працевлаштувалися, зареєструвалися як фізична особа - підприємець та розпочали відповідну діяльність або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання, у складі сім`ї є діти віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку.

Пунктом 14 Порядку № 332 передбачено, зокрема, що до середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли безвісти/перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій.

Дослідженням матеріалів спрви встановлено, що позивачці відмовлено в подовженні виплати допомоги на проживання виключно з посиланням на пункт 14 Порядку № 332, у зв`язку з ненаданням інформації про батька дитини ОСОБА_5 .

З цього приводу суд зауважує, що позивачкою в заяві від 14.04.2025 зазначено, що вона не одружена, батько дитини ОСОБА_9 не є громадянином України, в шлюбі ніколи не перебували, де він знаходиться і проживає, не знає, не спілкується з ним.

Крім того, листом Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.06.2025 № 19/46642-25-Вих., наданим на виконання вимог ухвали суду від 03.06.2025, підтверджується, що ОСОБА_3 27.01.2020 перетнув державний кордон України, напрям - виїзд, іншої інформації немає.

Тобто, оскільки батько дитини ОСОБА_3 перебуває за кордоном, відсутні підстави для включення до середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивачки його доходів на підставі пункту 14 Порядку № 332.

З огляду на наведене, відповідач, відмовляючи у подовженні виплати допомоги на проживання за заявою ОСОБА_1 від 14.04.2025, діяв протиправно, тому позовні вимоги належать до задоволення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з коригуванням обраного позивачкою способу захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 968,96 грн стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління ветеранської та соціальної політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03186, Україна, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок, 40, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 24.04.2025 за вих. № 108/33-3948 про відмову у подовжені нарахуванні та виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за заявою від 14.04.2025.

Зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подовжити нарахування та виплату ОСОБА_1 за її заявою від 14.04.2025 допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 з лютого 2025 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська