Справа № 280/12194/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/12194/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2025 року (суддя Чернова Ж.М., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 02.04.2025 року) у адміністративній справі №280/12194/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за різний період, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо не нарахування та невиплати індексації його грошового забезпечення за період, починаючи з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року; визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не нарахування та невиплати індексації його грошового забезпечення за період, починаючи з 01.04.2021 року по 19.07.2024 року включно; зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період, починаючи з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року; зобов`язати відповідача 1 нарахувати та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період, починаючи з 01.08.2015 року по 19.07.2024 року включно.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року.

З рішення суду першої інстанції не погодилася Військова частина НОМЕР_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що за період з квітня 2021 року по грудень 2022 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 була нарахована повністю, що підтверджує довідка від 27.91.2025 року №667. Апелянт зазначив, що згідно опублікованої Держстандартом інформації щодо індексу споживчих цін у 2024 році, то у січні 2024 року він склав 100,4%, у лютому 2024 року 100,3%, у березні 2024 року 100,5%, у квітні 2024 року 100,2% та у травні 2024 року 100,6% (1,004 х 1,003 х 1,005 х 1,002 х 1,006) х 100% = 102,02%. ОСОБА_2 звільнився з військової служби 19.07.2024 року, саме в цьому місяці величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103%, однак обчислення такої індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення такого порогу, тобто позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації у 2024 року є також безпідставними.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 64 від 01.04.2021 року старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 зараховано до списків особового складу частини. Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №178 від 19.07.2024 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби на підставі п.3 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 19.07.2024 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2025 року №667 про суми грошового забезпечення та індексації нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 19.07.2021 року ОСОБА_2 нарахована та виплачена індексація його грошового забезпечення за період з 01.04.2021 року по 31.12.2022 року. На думку ОСОБА_2 , йому не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003року №1078. Суд не погодився з доводами Військової частини НОМЕР_1 щодо пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду; підстав для залишення позовної заяви без розгляду суд не вбачає, оскільки зазначене питання було вирішено судом під час відкриття провадження у справі. Суд врахував, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2025 року №667 про суми грошового забезпечення та індексації нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 19.07.2021 року, ОСОБА_2 нарахована та виплачена індексація його грошового забезпечення за період з 01.04.2021 року по 31.12.2022 року. В позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань стосовно протиправності визначення розміру індексації грошового забезпечення позивача за квітень 2021 року - грудень 2022 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.1, ч.1 ст.2, ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»; п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (зі змінами та доповненнями); абзацом 18 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»; ст.39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та прийшов до висновку про те, що сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, проте ОСОБА_2 за період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_5 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, відсутність механізму виплати індексації, як і відсутність фінансування на ці цілі, не може позбавляти ОСОБА_2 права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу. Суд прийшов до висновку про те, що не нарахування та не виплата ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року є протиправною. Суд врахував, що згідно абзацом 18 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а тому позовні вимоги в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року задоволенню не підлягають. Щодо виплати ОСОБА_2 «фіксованої» індексації (індексації-різниці) суд врахував, що ОСОБА_2 у період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року продовжував проходити службу, посадовий оклад не змінився та перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , відтак ОСОБА_2 має право на отримання фіксованої індексації в належному розмірі.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 19.03.2014 року по 17.05.2017 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2021 року №64 старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 зараховано до списків особового складу частини та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 року №178 від 19.07.2024 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби на підставі підпункту «б» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) та з 19.07.2024 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2025 року №667 про суми грошового забезпечення та індексації нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 19.07.2021 року, йому нарахована та виплачена індексація його грошового забезпечення за період з 01.04.2021 року по 31.12.2022 року.

Встановлено, що 03.10.2024 року ОСОБА_2 звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку індексації грошового забезпечення з 17.08.2015 року по 19.07.2024 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Встановлено, що листом №5395 09.10.2024 року військова частина НОМЕР_1 надала відповідь ОСОБА_2 , згідно якої вимоги щодо нарахування та виплати індексації у 2024 році є безпідставними.

Відповідно до статей , 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частин 1, 2 ст.233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ, набрав чинності з 19.07.2022 року) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).

Аналізуючи докази у справі та законодавств, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 01.04.2021 року по 19.07.2024 року.

Як вбачається з тексту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 року №178, яким ОСОБА_2 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини, крім підстав звільнення ОСОБА_2 у наказі зазначено види основного та додаткового грошового забезпечення, додаткових винагород та інших соціальних виплат у 2024 році, тобто ОСОБА_2 був обізнаний з виплатою грошового забезпечення у 2024 році.

Встановлено, що у позові ОСОБА_2 зазначає, що йому стало відомо про не нарахування йому індексації грошового забезпечення з листа військової частини НОМЕР_1 09.10.2024 року №5395.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №280/12194/24 відкрито провадження у справі. Вирішуючи питання про поновлення строку, суд погодився з ОСОБА_2 ро те, що про порушення своїх прав він дізнався з листа військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 року, а з позовною заявою звернувся 27.12.2024 року (згідно відмітки на поштовому штампі), строк звернення до суду не пропущено.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, ОСОБА_2 до дня звільнення, тобто до 1907.2024 року одержував щомісячні виплати грошового забезпечення та міг дізнатися про те, що його грошове забезпечення не індексується відповідно до законодавства. Звернення до військової частини НОМЕР_1 та одержання від неї відповіді говорить лише про реалізацію звернення до суду з позовними вимогами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та щомісячно одержував грошове забезпечення, тобто мав можливість дізнатися, що йому грошове забезпечення виплачувалося не у повному розмірі, зокрема, без індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом через поштовий зв`язок 27.12.2024 року. З урахуванням дати звільнення ОСОБА_2 (19.07.2024 року) строк звернення до суду з даними позовними вимогами сплив 20.10.2024 року. Суд апеляційної інстанції зазначає, що, з урахуванням того, що ОСОБА_2 взнав про порушення свого права на не нарахування індексації грошового забезпечення 09.10.2024 року, він мав можливість своєчасно звернутися до суду з позовними вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасувати в частині, позовні вимоги за період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року залишити без розгляду.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2025 року у адміністративній справі №280/12194/24 скасувати у частині та в цій частині прийняти нове рішення.

Позовні вимоги визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 19.07.2024 року залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова