Справа № 160/10387/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, треті особи: 1-Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, 2- Дніпровська міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що положеннями Закону України від 22.05.2003 «Про податок з доходів фізичних осіб» (Закон №889-ІV) не було встановлено жодної відповідальності за несплату податку на об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб. Даний закон втратив чинність на підставі прийняття Податкового кодексу України. На переконання позивача, ніяких обов`язків по сплаті податку за вказані об`єкти житлової та нежитлової нерухомості виникнути не могло.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не погоджується з позовними вимогами та вважає, що вони не підлягають задоволенню на підставі наступного .
Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. (п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України).
Застосовано рішення Дніпровської міської ради від 13.07.2022 року №2/24 «Про внесення змін до рішення від 06.12.2017 №12/24 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста.»
На підставі відомостей Державного реєстру речових прав, контролюючим органом здійснено нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів, за 2023 рік.
Позивачем подано відповідь на відзив, у якій вона звертає увагу на наступне.
Відповідач у відзиві зазначив, що ніби то ОСОБА_2 є власницею нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 384,8 кв.м, 58,6 кв.м, 53,9 кв.м, а по тексту раніше ніби то й приміщення площею 112,5 кв.м за цією ж адресою). Дане твердження не є і не може бути правдивим, оскільки ОСОБА_2 ніколи не володіла жодним нежилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується також наданою Відповідачем у додатках Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (далі Інформаційною довідкою). Зазначена Інформаційна довідка підтверджує володіння ОСОБА_2 нежилих приміщень за адресою АДРЕСА_1 .
За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області після отримання запиту 21.02.2025 від ОСОБА_1 встановлено, що внаслідок некоректної роботи ІКС «Податковий блок» об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 112,15 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 був помилково внесений до системи як житловий, у зв`язку з чим нарахування відбулось некоректно.
За твердженням відповідача відповідно ст. 42 ПК України вищезазначене ППР від 26.02.2025 направлено ним на податкову адресу платника засобами поштового зв`язку рекомендованим листом , а саме: АДРЕСА_2 .
Натомість до відзиву надано рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_2 від 10.02.2025, тобто направлення позивачу названих податкових повідомлень рішень, відповідачем не підтверджено.
Від Дніпровської міської ради до суду надійшли пояснення по справі.
Третя особа-2 вважає вимоги позовної заяви необґрунтованими і недоведеними виходячи з наступного.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІІ запроваджено новий місцевий податок -податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю.
Враховуючи ту обставину, що позивач є власником об`єктів нерухомого майна згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак у відповідності до положень ст. 67 Конституції України має обов`язок по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до ч. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок.
Головне управління державної казначейської служби України пояснення на позовну заяву не надало.
В період з 16.06.2025 по 30.06.2025 суддя знаходилась у відпустці, шо підтверджується довідкою Відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №304 від 01.07.2025. Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Соборний район м. Дніпра) і є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Позивач є власником об`єктів нежитлової нерухомості відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна:
- нежилого приміщення, загальною площею 50,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , з 21.12.2005 року.-
- нежилого приміщення, загальною площею 120,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , частка власності 1/1, з 22.03.2006 року.
- нежилого приміщення, загальною площею 384,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1, з 23.08.2007 року.
- нежилого приміщення, загальною площею 58,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1а, частка власності 1/1, з 21.02.2022 року.
- нежилого приміщення, загальною площею 112,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , поділ об`єкта нерухомого майна ,з 30.04.2015 року по 21.02.2022 рік.
- нежилого приміщення, загальною площею 53,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1б, частка власності 1/1, з 21.02.2022 року;
- квартира, загальною площею 51,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5 , частка власності 1/1, з 03.05.2006 року.
Як зазначено відповідачем, керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266, з урахуванням норм визначених пунктом 102.1 статті 102 ПКУ Абрамчук Г.С. Головним управлінням ДПС сформовані в автоматизованому режимі податкові повідомлення рішення форми «Ф» (далі - ППР) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код бюджетної класифікації 18010200), а саме:
На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 здійснено нарахування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на загальну суму 37 684,49 гривень.
З вказаними податковими повідомленнями -рішеннями позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернулася з позовною заявою.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
За ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних громад.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.
Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю ( ст. 265 ПК України).
Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Положеннями підп. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів направо власності.
Відповідно до підп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
За вимогами підп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси(місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси(місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
За підп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) ( п. 42.4 ст. 42 ПК України).
При цьому за п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як встановлено з матеріалів справи спірні податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу на її податкову адресу: АДРЕСА_2 , тобто з дотриманням вказаної норми.
Судом враховано, що в ході розгляду запиту позивача, отриманого 21.02.2025 податковим органом було встановлено, що внаслідок некоректної роботи ІКС «Податковий блок» об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 112, 15 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 був помилково внесений до системи як житловий, у зв`язку з чим нарахування відбулось некоректно.
Згідно п.п. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку, права на користування пільгою із сплати податку, розміру ставки податку, нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За змістом вищенаведених норм, відповідач у разі скасування податкового повідомлення-рішення повинен був надіслати позивачу відповідну інформацію.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що ППР від 26.02.2025 направив на податкову адресу платника податків засобами поштового зв`язку рекомендованим листом, натомість доказів такого направлення не надав.
Зазначення у відзиві на позовну заяву відповідачем, що ОСОБА_1 є власницею нежилих приміщень за адресою АДРЕСА_1 , тоді як відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нежилі приміщення позивача знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , свідчить лише про технічну описку, що не може бути підставою для скасування податкових повідомлень рішень.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись статтями 139, 241,243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона