Справа № 213/3524/25
Суддя: Алексєєв О. В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3524/25
Номер провадження 2-а/213/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання Довгої А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу №213/3524/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №745 від 25 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, повернення примусово стягнутих коштів,

У С Т А Н О В И В:

26 червня 2025 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява, де позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 745 від 25 грудня 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зобов`язати повернути з державного бюджету України незаконно стягнуті кошти в розмірі 34 000,00 грн адміністративного штрафу, 3 400,00 грн суми виконавчого збору та 503,00 суми мінімальних витрат виконавчого провадження, примусово стягнуті з позивача на підставі оскаржуваної постанови в рамках виконавчого провадження № 78360542 відповідно до ч.1 ст.296 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що 16 червня 2025 року при оновленні в мобільному телефоні застосунку «ДІЯ» його було сповіщено про наявність виконавчого провадження №78360542, яке відкрито 12 червня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) на підставі заяви про примусове стягнення за постановою №745 від 25 грудня 2024 року. Стягувач вказано ІНФОРМАЦІЯ_3 , сума стягнення 34 000,00 грн. В той же день, 16 червня 2025 року з його рахунку було стягнуто грошові кошти в розмірі 34 000,00 грн боргу, 3 400,00 грн виконавчого збору та 503,00 грн суми мінімальних витрат виконавчого провадження. Також були винесені постанова про закінчення виконавчого провадження від 16 червня 2025 року та постанова про зняття арешту з коштів від 16 червня 2025 року.

З матеріалів виконавчого провадження позивач дізнався про винесення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 постанови № 745 від 25 грудня 2024 року на підставі якої його притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною вище постановою та вважає, що вона винесена із значними порушеннями чинного законодавства України, внаслідок чого підлягає скасуванню в повному обсязі.

25 грудня 2024 року позивач закінчив проходження військово-лікарської комісії та з`явився за адресою відповідача для надання відповідних медичних документів.

При відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 його не було сповіщено про складання стосовно нього ані протоколу, ані постанови. Також йому не були надані копії направленої повістки №905967 та доказів її направлення, а саме поштового конверту, опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення та самої довідки «Укрпошти» про причини повернення відправлення.

Позивач вказує, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація, що конкретизує, яке саме порушення правил військового обліку ним допущено, не конкретизовано порушені норми закону.

Окрім того, зазначає, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Тому постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що 11 квітня 2025 року він з`являвся в ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою уточнення особистих даних. Так, на теперішній час є заброньований та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 27 січня 2026 року.

Окрім того вважає, що мають місце порушення строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, та порушення процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду, порушення строків накладення стягнення та інше).

В судове засідання сторони не викликались.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив, згідно з яким заперечує проти задоволення позовних вимог.

Зазначає, що позивач на підставі п.1 ст. 27 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був поданий у розшук до органів Національної Поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зв`язку з неприбуттям у строк та місце визначені у повістці.

24 грудня 2024 року органами Національної поліції (патрульно постової службою) ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 та було складено протокол про адміністративне правопорушення №745, відповідно до якого було встановлено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 відповідно до п. 34 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» 30 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням було належним чином направлено повістку № 905967 на прибуття 08 листопада 2024 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних.

16 листопада 2024 року з поштового зв`язку «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла довідка про причину повернення/досилання відправлення в якому зазначено причину повернення адресат відсутній за вказаною адресою. 08 листопада 2024 року військовозобов`язаний не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин, чим вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Від дачі пояснень та підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився. Розгляд справи про адміністративне правопорушення назначено було на 22:00 25 грудня 2024 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заперечень проти розгляду справи на зазначену дату та час від ОСОБА_1 не надходило. 25 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №745 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за порушення Закон України "Про оборону Україну" та абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Враховуючи, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув на розгляд справи, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від нього до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило, справа про адміністративне правопорушення була розглянута без участі останнього. При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомлений (зачитано) про те, що йому необхідно з`явитись до відповідача на 25 грудня 2024 року о 22-00 год на розгляд справи, що підтверджується підписами в протоколі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи були з`ясовані обставини, відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП, а також майновий стан. Копія постанови №745 направлено позивачу на адресу, яка відповідає роздруківці, яка надана позивачем з додатку «Резерв+» засобами поштового зв`язку «Укрпошта» звичайним поштовим відправленням, у зв`язку з відсутністю самостійного фінансового органу в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначає, що ОСОБА_1 не навів поважних причин його неприбуття у строк, визначений у повістці на 08 листопада 2024 року, зважаючи також на те, що після неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці він не з`явився до відповідача для оновлення даних, оскільки перебував в ТЦК та СП виключно з метою проходження ним ВЛК, що визнається самим позивачем.

Вважає, що строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені ст. 38 КУпАП не є пропущеними, оскільки днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення необхідно вважати саме дату складання протоколу

№745, тобто 25 грудня 2024 року.

Також зазначає, що виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаного зумовлений не лише необхідністю оновити дані, оскільки такий виклик може бути зумовлений необхідністю для взяття на військовий облік, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та з інших підстав. Крім того само по собі уточнення своїх облікових даних військовозобов`язаним не зумовлює неможливість його виклику повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в подальшому, оскільки громадянин зобов`язаний в такому разі з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Отже в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач надав відповідь на відзив та додаткові пояснення, де вказує, що у відзиві відповідачем не спростовані твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог та не надано жодного належного доказу направлення позивачу повістки, повідомлення про розгляд справи та самої оскаржуваної постанови. Твердження відповідача щодо направлення 30 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням повістки №905967 не відповідає дійсності, оскільки не додано достатніх доказів про її належне направлення. Відповідачем не було надано копій поштового конверту, а на доданому до відзиву описі вкладення до поштового відправлення та на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній відбитки календарного штемпеля поштового відділення з зазначенням дати відправлення. Відповідачем не надано копій розрахункового документу, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. Також звертає увагу суду, що на офіційному сайті Укрпошта відправлення за 881 не зареєстровано в системі та данні про відправлення відсутні. Отже надані відповідачем докази не містять достатньої достовірної інформації про здійснення та доставлення поштового відправлення, а отже не можуть підтверджувати факт належного повідомлення позивача. Також акцентує увагу на незвично пізньому часі розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_6 - о 22:00 годині, що ставить під сумнів дотримання вимог законності та прозорості процедур. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

26 червня 2025 року позовна заява надійшла до суду.

27 червня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №745 від 24 грудня 2024 року, який складено офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 , 24 грудня 2024 року о 22.00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_7 було встановлено факт порушень ЗУ «Про оборону України» та абзацу 1 частини 1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадяни зобов`язані з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Військовозобов`язаному ОСОБА_1 відповідно до п. 34 Постанови КМУ №560 від 16 травня 2024 року « Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» 30 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням було належним чином направлено повістку №905967 на прибуття 08 листопада 2024 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних. 16 листопада 2024 року з поштового зв`язку «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла довідка про причину повернення/досилання відправлення в якому зазначено причину повернення адресат відсутній за вказаною адресою. 08 листопада 2024 року військовозобов`язаний не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною ___ статті 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи о 22.00 годині 25 грудня 2024 року в каб.№17 ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 . Від пояснень та підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

25 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №745, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень. Постанова набрала законної сили 09 січня 2025 року.

14 квітня 2025 року відповідачем подано заяву до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - Інгулецький ВДВС) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної вище постанови.

Постановою Інгулецького ВДВС від 12 червня 2025 року відкрито виконавче провадження за №78360542 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

Постановою Інгулецького ВДВС від 12 червня 2025 року накладено арешт на кошти позивача.

Постановою Інгулецького ВДВС від 12 червня 2025 року встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 503,00 грн.

Постановою Інгулецького ВДВС від 12 червня 2025 року стягнуто виконавчий збір у розмірі 3 400,00 грн.

Постановами Інгулецького ВДВС від 16 червня 2025 року знято арешт з усіх рахунків позивача та закінчено виконавче провадження внаслідок сплати боргу у повному обсязі.

Як видно із Витягу з додатку «Резерв+» позивач має відстрочку (бронювання) терміном до 27 січня 2026 року. Дата уточнення даних 11 квітня 2025 року. Адреса проживання:

АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 22 вищевказаного Закону громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 3 ст. 22 вищевказаного Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях: резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як видно із рекомендованого поштового повідомлення, опису та довідки, 30 жовтня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 на його адресу: АДРЕСА_2 , направлено повістку №905967 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.00 годин 08 листопада 2024 року для уточнення даних (трекінг 881). Відправлення оплачено відповідно до договору №220/65/35 від 04 жовтня 2024 року. 16 листопада 2024 року відправлення повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже доводи позивача в частині неналежного підтвердження його виклику за повісткою не є слушними, так як такий здійснений відповідно до вимог п. 41 Порядку №560.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №745 від 24 грудня 2024 року, який складено офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 , не вказано частину статті, що ставиться йому у вину.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Суд вважає, що відповідачем фактично не кваліфіковано дії позивача, не конкретизовано склад правопорушення, що не може бути визнане судом формальним та таким, що не тягне за собою скасування рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки має істотний характер.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі

№ 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

У ході судового розгляду відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови.

Отже, з огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови від 25 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Щодо заявленої позивачем вимоги про визнання спірної постанови протиправною, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З аналізу наведених норм, видно, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд може прийняти лише одне із рішень, передбаченихч.3 ст. 286 КАС України.

Можливість визнання при цьому протиправним акта суб`єкта владних повноважень, законодавець не встановлює, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

При цьому суд зазначає, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) унормоване, що не зважаючи на обов`язок, визначений у п. 1 статті 6 ЄвропейськоїКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»(далі Конвенція) щодо зобов`язання судів давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції,може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Отже, враховуючи положення практики ЄСПЛ, слід зазначити, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від суду, якщо він лише констатує наявність порушень відповідно до норм закону. Отже, за умови встановлення суттєвих порушень з боку відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 при прийнятті оскаржуваної постанови немає потреби надавати відповідь на інші твердження, наведені позивачем.

Щодо вимог позивача про зобов`язання повернути з державного бюджету України незаконно стягнуті кошти в розмірі 34 000,00 грн адміністративного штрафу, 3 400,00 грн суми виконавчого збору та 503,00 суми мінімальних витрат виконавчого провадження, примусово стягнуті з позивача на підставі оскаржуваної постанови в рамках виконавчого провадження №78360542 суд зазначає таке.

Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи Цивільного кодексу про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 року № 787.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22).

Відповідно не може бути відшкодована сума штрафу, сплаченого позивачем, і у порядку адміністративного судочинства.

Отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №745 від 25 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, повернення примусово стягнутих коштів задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 №745 від 25 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, у відповідності до ч. 4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення - 14 липня 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв