Справа № 440/9490/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/9490/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/9490/24 за позовом Акціонерного товариства "Автокраз" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

08.08.2024 адвокат Бордюг Сергій Дмитрович, здійснюючи представництво інтересів Приватного акціонерного товариства "Автокраз", яке зараз носить організаційно-правову форму акціонерного товариства (надалі - ПрАТ "Автокраз"), звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУДПС), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 06.02.2024 №1, яким платнику у зв`язку з порушенням термінів сплати військового збору збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними санкціями і пенею на суму 333 559,59 грн.

Мотивуючи свої вимоги, представник позивача обмежився лише твердженням про те, відповідач жодним чином не довів і не зазначив (ні в Акті, ні в ППР) обставини, які свідчать про те, що ПрАТ "Автокраз" умисно порушило Податковий кодекс України. Додав тезу про те, що відповідач в обґрунтуванні зазначає посилання на одну норму ПК України (п. 125.1.2), а штраф розраховує на підставі іншої норми (п. 124.2), чим порушено принцип правової (юридичної) визначеності.

27.09.2024 до суду засобами системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 107-109), в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що на підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 16.01.2024 №535/16-31-07-01-02/05808735 було прийнято, зокрема, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №1 від 06.02.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 315 549,63 грн, пені з військового збору на 18 009,96 грн. В ході перевірки встановлено наявність обставин, які свідчать про нерозумні та недобросовісні діяння з боку ПрАТ "Автокраз". За наявності можливості дотримуватися правил і норм ПК України підприємством не вжито достатніх заходів для цього через нерозумні, недобросовісні та без належної обачності дії, спрямовані на зменшення податкового навантаження звітного місяця та відтермінування сплати податку до бюджету. Відповідно до даних оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 31 "Рахунки в банках" ПрАТ "Автокраз" отримувало на рахунки кошти, що дозволяло сплачувати податкове зобов`язання вчасно. Тож податковий обов`язок щодо своєчасної сплати до бюджету сум військового збору не виконаний, натомість Товариство використовувало кошти на інші заходи. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил без цілеспрямованості дій (бездіяльності) особи є винною поведінкою, що порушує обов`язки, визначені за платником податків у статтях 16, 36 ПК України.

З приводу доводів позивача про порушення принципу правової визначеності повідомив, що в ППР від 06.02.2024 розрахунок штрафних санкцій здійснено на підставі п. 1251.2 ст. 125.1, п. 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. При цьому у додатку «Розрахунок застосування штрафних санкцій згідно з п. 1251.2 ст. 1251 ПК України та пені у стовпчику №7 розраховано «сума штрафу згідно з п. 124.2 ПК України - 25%». Повідомляє, що при комп`ютерному наборі податкового повідомлення-рішення допущено технічну описку, внаслідок чого помилково зазначено п. 1251.2 ст. 125.1, п. 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України замість п. 124.2. ст. 124, п. 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Але вже у розрахунку штрафних санкцій та пені посилання на п. 124.2. ст. 124 ПК України зазначено вірно. Вказана описка не призвела до зміни висновків перевірки та визначеного грошового зобов`язання. Розмір застосованої штрафної санкції 25% та розрахунок пені на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1, пп. 129.3.1 п. 129.3, п. 129.4 ст. 129 ПК України залишається вірним.

03.10.2024 до суду засобами системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (а.с. 169-170), в якій представник позивача вже повідомив суду про те, що протягом 10 років Товариство має фінансові труднощі, арештоване майно і рахунки. Відносно позивача відкрито виконавчі провадження за невиконання зобов`язань. Тому, як наслідок, було заблоковано рахунки, арештовано майно. Відповідно, внаслідок отримання коштів на рахунок такі кошти підлягають автоматичному списанню на користь кредиторів, що підтверджується постановами виконавчих служб. 24.09.2018 Господарським судом міста Києва порушено справу №917/814/16 про банкрутство відносно ПрАТ "Автокраз" та введено процедуру розпорядження майном, яка триває і дотепер. На виконання рішення Ставки Верховного Головнокомандувача та у зв`язку з військовою необхідністю відповідно до Закону України від 17.08.2019 №4765 "Про передачу майна в умовах воєнного стану" 06.11.2022 було прийнято рішення про відчуження у власність держави активів стратегічно важливих підприємств держави. Внаслідок цього частка держави у статутному капіталі ПрАТ "Автокраз" станом на сьогодні становить 100%. Вилучені активи набули статусу військового майна, їх управління передано Міністерству оборони України, змінено керівництво підприємства. Вищезазначені обставини вказують на фінансову спроможність та об`єктивні причини можливості ПрАТ "Автокраз" вчасно і у повному обсязі сплачувати кошти за зобов`язаннями, в тому числі і податки. Відреагував на те, що податківці зазначають лише про сам факт надходження грошових коштів на рахунки, але жодним чином не аналізують видатки та ігнорують особливості ведення господарської діяльності. Зазначив, що Товариство незважаючи на скрутний фінансовий стан, арештоване майно і банківські рахунки, банкрутство, наявність відкритих виконавчих проваджень щодо примусового стягнення коштів, все таки виплачувало заробітну плату та сплату податкових зобов`язань щомісячно. Все це, як на думку представника позивача, виключає умисел у діях платника.

Правом на заперечення відповідач не скористався.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с. 79).

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) (а.с. 89).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 клопотання представника ГУДПС про залишення без розгляду позову у справі №440/9490/24 залишено без задоволення (а.с. 163).

Іншою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 клопотання представника ГУДПС щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с. 164).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 заяву представника Міністерства оборони України про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача до участі у справі №440/9490/24 залишено без задоволення (а.с. 205).

Ухвалою від 07.07.2025 суд допустив заміну первинного позивача в особі Приватного акціонерного товариства "Автокраз" на його правонаступника в особі Акціонерного товариства "Автокраз".

Дослідивши у порядку письмового провадження матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

АТ (до цього - ПрАТ) "Автокраз" () зареєстроване у статусі юридичної особи 21.11.1994 Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №0000027. Основним видом економічної діяльності Товариства є виробництво автотранспортних засобів.

Як повідомив суду представник позивача, на виконання наказу Міністерства оборони України №737 від 04.11.2024 "Про прийняття рішень щодо діяльності Приватного акціонерного товариства "Автокраз", з метою забезпечення належного управління корпоративними правами, що належать державі у статутному капіталі Товариства, змінено найменування Приватного акціонерного товариства "Автокраз" на Акціонерне товариство "Автокраз", про що до Єдиного державного реєстру 13.11.2024 внесено відповідні зміни (а.с. 173).

Наказом в.о. начальника ГУДПС А.Якименко від 03.02.2022 №134-П (а.с. 122) на підставі пп. 20.1.4 ст. 20, ст. 77, п. 81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок на 2022 рік було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ "Автокраз" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2018 по 30.09.2021, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2018 по 30.09.2021.

На підставі цього наказу спеціалістами ГУДПС у період з 15.02.2022 по 23.02.2022, а після призупинення - з 08.12.2023 по 26.12.2023 та продовженням терміну її проведення з 27.12.2023 на 10 робочих днів була проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ "Автокраз", результати якої зафіксовані в акті №535/16-31-07-01-02/05808735 від 16.01.2024 (а.с. 129-155).

Проведеною перевіркою виявлено, крім іншого, факти порушення платником вимог пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 з урахуванням вимог пп. 1.4, 1.5, 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (пункт 4 висновку Акту) у зв`язку з:

- несплатою військового збору до бюджету, що підлягає утриманню із сум нарахованого доходу у вигляді заробітної плати в загальній сумі 698 800,07 грн, у т.ч. за травень 2020 - 43 178,47 грн, за червень 2020 - 98 504,31 грн, за липень 2020 - 103 110,08 грн, за серпень 2020 - 89 452,60 грн, за вересень 2020 - 91 236,70 грн, за жовтень 2020 - 84 600,86 грн, за листопад 2020 - 80 331,98 грн, за грудень 2020 - 84915,68 грн, за березень 2021 - 23 469,38 грн;

- несвоєчасним перерахуванням військового збору до бюджету, що підлягає утриманню із сум нарахованого доходу у вигляді заробітної плати в загальній сумі 2 558 158,02 грн, у т.ч. за травень 2019 - 196 266,49 грн, за серпень 2019 - 244 103,99 грн, за вересень 2019 - 246 134,37 грн, за жовтень 2019 - 211166,24 грн, за листопад 2019 - 195 763,00 грн, за грудень 2019 - 168 764,78 грн, за січень 2020 - 172836,94 грн, за лютий 2020 - 175 748,64 грн, за березень 2020 - 152 277,70 грн, за квітень 2020 - 92410,02 грн, за травень 2020 - 44 199,45 грн, за червень 2020 - 19 698,00 грн, за липень 2020 - 11 524,93 грн, за серпень 2020 - 2 495,00 грн, за вересень 2020 - 5 031,00 грн, за жовтень 2020 - 2 816,00 грн, за грудень 2020 - 1 809,53 грн, за січень 2021 - 95 767,77 грн, за лютий 2021 - 105 543,47 грн, за березень 2021 - 75 558,81 грн, за квітень 2021 - 70 987,14 грн, за травень 2021 - 92 654,94 грн, за червень 2021 - 90174,94 грн, за липень 2021 - 84 424,87 грню

06.02.2024 ГУДПС на підставі висновків акту перевірки прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення №1, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 333 559,59 грн, з яких 315 549,63 грн - штрафні санкції, 18 009,96 грн - пеня (а.с. 162).

Не погоджуючись з обставинами правомірності нарахування грошового зобов`язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині визначення суми штрафних санкцій як за умисне правопорушення (25%), позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, в якому втім просить суд визнати протиправним та скасувати вказане податкове повідомлення-рішення у повному обсязі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі - ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 14.1.39 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 ст. 14 ПК України).

Згідно з приписами п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, крім іншого, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України закріплено правило податкового обов`язку, де в п. 36.1 визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (п. 36.2).

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (п. 36.3).

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 36.5).

Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Законом України від 31.07.2014 №1621-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" підрозділ 10 ПК України доповнено пунктом 161, за змістом якого (у редакції Закону №71-VIII від 28.12.2014), тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Приписами пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (пп. 1.2).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (пп. 1.3).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (пп. 1.4).

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (пп. 1.5).

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу (пп. 1.6).

Стаття 168 ПК України визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Згідно з пп. 168.1.5 ст. 168 ПК України, порушення якого інкриміновано позивачу за спірним податковим повідомленням-рішенням, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Стаття 176 ПК України регламентує забезпечення виконання податкових зобов`язань та зобов`язань з єдиного внеску, приписами пп. "а" п. 176.2 якої передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Аналіз наведених судом вище норм законодавства свідчить про те, що законодавець передбачив алгоритм дій податкового агента у випадках коли оподатковуваний дохід (у тому числі заробітна плата) нараховується, однак не виплачується платнику податків фізичній особі, безвідносно до причин, які обумовили її невиплату. У разі невиплати нарахованої заробітної плати, податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду.

Як уже зазначалося судом вище, податковою перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп. 168.1.5 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 з урахуванням вимог пп. 1.4, 1.5, 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України внаслідок несплати та несвоєчасного перерахування до бюджету військового збору, що піддягає утриманню із сум заробітної плати.

Вказуючи на протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, представник позивача не заперечує обставин наявності заборгованості зі сплати військового збору, що утворилася у попередніх періодах. Але зазначає, що незважаючи на скрутний фінансовий стан, арештоване майно і банківські рахунки, банкрутство, наявність відкритих виконавчих проваджень щодо примусового стягнення коштів, Товариство виплачувало заробітну плату та сплачує податкові зобов`язання щомісячно. Всі ці факти у сукупності виключають умисел в діях Товариства, і, як наслідок, унеможливлює нарахування штрафних санкцій у розмірі 25% суми податків, що підлягають нарахуванню або сплаті до бюджету відповідно до п. 124.2 ст. 124 ПК України.

Стаття 124 ПК України регламентує питання відповідальності за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Так, відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому пунктом 124.2 ст. 124 ПК України установлено, що діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Загальні положення відповідальності за податкові правопорушення визначає стаття 109 ПК України, приписами пункту 109.1 якої передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 109.3 статті 109 ПК України установлено, що у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 1251.2 - 1251.4 статті 1251 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, цією нормою установлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1).

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2).

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).

У постановах від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, що утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає у тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2, 124.3 статті 124 ПК України, є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з установленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно і з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Тож для притягнення платника податків до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України обов`язковим є встановлення факту умисності діяння і причинно-наслідкового зв`язку з таким наслідком як прострочення сплати грошових зобов`язань.

Так, податковою перевіркою встановлено, що відповідно до даних оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 31 "Рахунки в банках" платник у спірному періоді отримував на рахунки кошти, що дозволяли сплачувати податкове зобов`язання вчасно.

Ця обставина свідчить на користь висновку про те, що позивач мав можливість дотримуватись правил та норм щодо строків перерахування відповідних податків і зборів, визначених Кодексом, проте не вживав достатніх заходів щодо їх дотримання, натомість нарощував заборгованість.

Належних та допустимих доказів або пояснень щодо спростування зазначеної інформації позивач в ході судового розгляду справи не надав.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що позивач був обізнаний з вимогами законодавства України щодо повноти, правильності та своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, про обставини, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень, мав можливість дотриматися правил та норм ПК України, але не виконав власних обов`язків платника податків.

Відтак суд визнає доведеною наявність вини позивача у несвоєчасній сплаті грошових зобов`язань, що у свою чергу свідчить про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 25% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

З приводу доводів позивача про те, що відповідачем помилково зазначено у спірному рішенні норму пункту 125.1.2 статті 125.1 ПК України, на підставі якої застосовано до позивача штрафні санкції, суд зазначає, що вказана технічна помилка не призвела до зміни висновків перевірки, суми і виду визначеного грошового зобов`язання.

Водночас у розрахунку штрафних санкцій та пені до податкового повідомлення-рішення розрахунки з посиланням на норму п. 124.2 ст. 124 ПК України відповідачем виконані правильно.

До того ж, як свідчить зміст позовної заяви, позивачу достеменно відома суть претензій податкового органу та, відповідно, на підставі якої саме правової норми до нього застосовано штрафні санкції.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд визнає позов необґрунтованим, що тягне за собою наслідки у вигляді відмови у задоволенні позовних вимог.

За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого позивачем за звернення до суду з цим позовом судового збору у розмірі 4002,72 грн.

Керуючись статтями 241 - 245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства "Автокраз" у справі №440/9490/24 - залишити без задоволення.

Позивач: Акціонерне товариство "Автокраз" (; вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його підписання до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.Б. Супрун