Справа № 520/31084/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2025 року

м. Київ

справа № 520/31084/24

адміністративне провадження № К/990/24068/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гриціва М. І. під час перевірки касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) у Львівській області про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області та ГУ ПФУ у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 68 від 01 листопада 2024 року Відділу перерахунків пенсій № 3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період:

- з 01 січня 31 грудня 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270 грн, встановленого на 01 січня 2021 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України (далі - ТУ ДСА України) в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/449 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 481 грн, встановленого на 01 січня 2022 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/450 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684 грн, встановленого на 01 січня 2023 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/451 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/452 від 21 жовтня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період:

- з 01 січня по 31 грудня 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270 грн, встановленого на 01 січня 2021 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/449 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2022 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 481 грн, встановленого на 01 січня 2022 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/450 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684 грн, встановленого на 01 січня 2023 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/451 від 21 жовтня 2024 року;

- з 01 січня по 31 грудня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» згідно з довідкою ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 04-49/452 від 21 жовтня 2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 13 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2025 року, позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення № 68 від 01 листопада 2024 року ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/449; № 04-49/450; № 04-49/451 та № 04-49/452 від 21 жовтня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року, з 01 січня 2022 року, з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року відповідно.

У решті позовні вимоги залишив без задоволення.

ГУ ПФУ у Львівській області не примирилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і 04 червня 2025 року через свою представницю направило на офіційну адресу електронної пошти Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу (зареєстровану Верховним Судом 05 червня 2025 року), в якій просило прийняти касаційну скаргу до розгляду та відкрити касаційне провадження, а за наслідками її розгляду - скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2025 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною сьомою, восьмою статті 44 КАС України документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі також - ЄСІТС), за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТС в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За правилом частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з абзацом другим частини восьмої статті 18 КАС України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої цієї статті особливості використання електронного підпису або засобу електронної ідентифікації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Позатим, реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом (абзац перший частини восьмої статті 18 КАС України).

Процесуальне законодавство передбачає два шляхи подання документів до суду - в паперовій формі або в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС.

Скаржник подав матеріали касаційної скарги в електронному вигляді й підписав її електронним підписом, однак він не подав її з дотриманням порядку і форми, встановленої процесуальним законом для подання касаційної скарги (у паперовій формі, або допомогою ЄСІТС).

Отож, в аспекті наведених приписів законодавства звернення ГУ ПФУ в Львівській області від 05 червня 2025 року підлягало поверненню її автору через недотримання встановленої процесуальним законом форми та порядку звернення до касаційного суду.

Відповідно до частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або дня закінчення строку на усунення недоліків.

Натомість ще до закінчення цих строків, на сьомий день після подання касаційної скарги від 05 червня 2025 року, скаржник - ГУ ПФУ у Львівській області на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку надіслало ще одну касаційну скаргу - 12 червня 2025 року.

Із зіставлення (порівняння) цих документів - касаційної скарги від 05 червня і касаційної скарги від 12 червня 2025 року видно, що і за їхніми текстами, і за суб`єктним складом учасників справи, і за предметом спору, і за обґрунтуванням, які процесуальний закон вимагає зазначати в касаційній скарзі, і за мотивуванням доводів скарг, і за обсягом і видом матеріального і процесуального законодавства, яке належить застосувати під час вирішення заявленого спору і касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, і за змістом прохальних частин цих скарг вони [майже] ідентичні. Відмінність полягає тільки у формі їх подання - одна з них не мала особливих відхилень від вимог процесуального закону щодо цього, а відносно іншої були застереження згаданого вище змісту.

Оскільки касаційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області, яка надійшла до суду касаційної інстанції від 12 червня 2025 року і тим же днем була зареєстрована в ЄСІТС, за формою, строками та порядком подання дозволяли ухвалити рішення щодо наявності підстав для відмови чи відкриття касаційного провадження, Верховний Суд її розглянув. За результатами перевірки цієї касаційної скарги [від 12 червня 2025 року] Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду ухвалою від 24 червня 2025 року на підставі пункту 1 частини першої статті 333 КАС України відмовив ГУ ПФУ у Львівській області у відкритті касаційного провадження.

Про результати розгляду касаційної скарги ГУ ПФУ у Львівській області повідомили належним чином (шляхом направлення скаржнику 25 червня 2025 року копії ухвали, касаційної скарги та додані до неї матеріали).

Згодом, скаржник звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 9 689 грн 60 коп., сплаченого 03 червня 2025 року відповідно до квитанції № 3565 за подання касаційної скарги [від 05 червня 2025 року]. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 02 липня 2025 року клопотання про повернення судового збору задовольнив.

Касаційний суд, коли вирішував питання щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою пенсійного органу влади від 12 червня 2025 року, одночасно не перевіряв фактично «продубльоване» звернення скаржника у формі касаційної скарги від 05 червня 2025 року, оскільки воно було неприйнятним для такої перевірки з названих вище причин.

А після ухвалення рішення про відмову у відкритті касаційного провадження касаційна скарга від 05 червня 2025 року вже не може трактуватися як процедурне касаційне звернення для розгляду по заявлених у ньому вимогах, через те що з відображених у ній стверджуваних порушень, тотожних до тверджень касаційної скарги від 12 червня 2025 року, вже є судове рішення суду касаційної інстанції з судовим розсудом.

З наведеного можна підсумувати, що сталося так, що в матеріалах касаційного провадження, ініційованого ГУ ПФУ у Львівській області у цій справі, існували два процесуальні документи, нагадаємо, - касаційна скарга з датою реєстрації від 05 червня 2025 року і ? від 12 червня 2025 року, одна з яких, останню за часом надходження, отримала процесуальне розв`язання, а інша номінально існує (фігурує) як звернення сторони до суду відповідного інстанційного рівня, але фактично вже не містить дієвих процесуальних передумов, які би спонукали до ухвалення відповідного посутністного судового рішення.

Водночас факт реєстрації і перебування в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі процесуального касаційного звернення по суті, яке об`єктивно таким не є (перестало бути) змушує до ухвалення відповідного процесуального рішення, яке має вирішити долю цього звернення, щоб, щонайменше, запобігти умовно-ймовірній (віртуальній) думці припустити, що існує касаційне звернення учасника справи, яке не отримало свого відповідного вирішення.

За частинами першою, другою статті 344 КАС України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції , з урахуванням приписів статті 341 цього Кодексу. Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частинами першою, третьою статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до частини другої статті 167 цього Кодексу якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Отож, в аспекті окресленої вище ситуації, пов`язаної зі зверненням ГУ ПФУ у Львівській області до суду касаційної інстанції з двома «продубльованими»» касаційними скаргами, а також якщо зважити на те, що не було порушено право скаржника на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, оскільки були розглянуті доводи скаржника на стадії вирішення питання про відкриття /відмову у відкритті касаційного провадження, касаційну скаргу від 05 червня 2025 року можна віднести до тих документів, що очевидно не містить в собі властивостей, підстав чи обґрунтування касаційної скарги, яка за законом станом натепер підлягає вирішенню. Від зворотного, така «касаційна скарга» є тим зверненням, яке не підлягає розгляду і має бути повернуто скаржникові.

Відповідно до частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги вирішує суд касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Правила цієї частини прописані для правної процесуальної ситуації, коли необхідно ухвалювати рішення щодо касаційної скарги, яка за змістом і формою відноситься до тих, які зумовлюють (зобов`язують) застосування правил цієї та інших частин названої .

Втім «касаційна скарга» ГУ ПФУ в Львівській області «від 05 червня 2025 року» з огляду на означену вище характеристику не має властивостей (титулу) такого процесуального документа, а є зареєстрованим документом, факт реєстрації якого потребує ухвалення щодо нього відповідного процесуального рішення про його повернення без розгляду.

Для ухвалення такого рішення процесуальний закон не встановлює вимог щодо складу суду, який має винести рішення про повернення скарги, як і не містить застережень, які дії, процесуальні рішення може і має чинити суддя-доповідач у разі виникнення правної ситуації схожої до тої, що склалася.

Отож, з огляду на причини та підстави для повернення «касаційної скарги» ГУ ПФУ у Львівській області «від 05 червня 2025 року», а також на існування інших об`єктивних передумов, за яких судове рішення про повернення цієї скарги має ухвалити суд в одноособовому складі, вважаю, що касаційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області, яка була зареєстрована в суді касаційної інстанції 05 червня 2025 року, є неприйнятною і має бути повернута особі, яка її подала.

Керуючись статтями 18, 19, 44, 167, 328, 330, 332, 344 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику без розгляду.

Направити копію цієї ухвали скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддяМ.І. Грицiв