Справа № 620/12146/24
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Черпак Ю.К.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вертіївсьої сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Ніжинська районна державна адміністрація, Ніжинська районна рада, - про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Ніжинська окружна прокуратура через систему «Електронний суд» звернулася з позовом до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення сімдесятої позачергової сесії сьомого скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 26.12.2019 «Про прийняття у комунальну власність Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області закладів освіти та їх майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селища Ніжинського району» у частині неприйняття кредиторської заборгованості, яка склалася за 2019 рік по Великошелівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області, Черняхівському НВК «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» І-ІІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області та Дуболугівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області, які передано із спільної власності територіальних громад сіл, селища Ніжинського району у комунальну власність Вертіївської сільської ради;

-зобов`язати Вертіївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області розглянути з прийняттям рішення на черговій сесії (пленарному засіданні) питання щодо прийняття у комунальну власність сільської ради кредиторської заборгованості, яка склалася за 2019 рік по Великошелівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області, Черняхівському НВК «Загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад» І-ІІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області та Дуболугівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Ніжинської районної ради Чернігівської області, які передані із спільної власності територіальних громад сіл, селища Ніжинського району у комунальну власність Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Свої вимоги мотивує тим, що законодавчий обов`язок прийняти в комунальну власність територіальної громади бюджетні установи разом з усіма активами і пасивами Вертіївська сільська рада не виконала, оскільки здійснила вибіркове прийняття у комунальну власність основних засобів та інших необоротних матеріалів закладів освіти без урахування кредиторської заборгованості.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Вертіївська сільська рада подала апеляційну скаргу , в обґрунтування якою посилається на неповне з`ясування судом обставин справи на не надання належної оцінки доказам .наданим відповідачем в обґрунтування заперечень, просить оскаржуване рішення скасувати та в задоволенні позову прокурора відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Звертаючись до суду з позовом заступник керівника прокуратури зазначив, що Вертіївська сільська рада є органом, який би мав захищати інтереси держави (суспільства) від неправомірних діянь в суді, однак у даному випадку не може здійснити такий захист, оскільки сама є порушником у спірних правовідносинах. Враховуючи те, що позивач та відповідач збігаються в одній особі, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем, або відповідачем, то відповідно Вертіївська сільська рада в даному випадку може бути виключно відповідачем у справі. Інші органи державної влади, контролю чи місцевого самоврядування, до повноважень яких входить захист інтересів держави у судовому порядку при допущенні бездіяльності органами місцевого самоврядування щодо неприйняття у комунальну власність ради - установ (юридичних осіб публічного права), що перебували в підпорядкуванні відділу освіти Ніжинської РДА закладів освіти з наявною штатною чисельністю, основними засобами, кредиторською і дебіторською заборгованостями в Україні відсутні.

Відкривши провадження в справі за адміністративним позовом прокурора та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з твердженням прокурора, що за відсутності належного органу даний позов подано в інтересах держави прокурором як самостійним позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, До Ніжинської окружної прокуратури 11.06.2024 надійшло звернення Головного управління Держспоживслужби в Чернігівській області щодо вжиття заходів прокурорського реагування, у тому числі представницького характеру щодо неправомірних дій Вертіївської сільської ради Ніжинського району при прийнятті у комунальну власність Черняхівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» І-ІІІ ступенів.

У зверненні зазначалося, що Головним управлінням Держспоживслужби в Чернігівській області за результатами планового інспектування Черняхівського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ступенів 12.11.2019 винесено постанову про накладення штрафу за порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я і благополуччя тварин» у розмірі 41 730 грн., яка по даний час ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконана не була.

Перешкодою для виконання вказаного рішення контролюючого органу стало рішення Вертіївської сільської ради Ніжинського району від 26.12.2019 «Про прийняття у комунальну власність Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області закладів освіти та їх майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селища Ніжинського району», відповідно до якого всупереч вимог Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» Черняхівський НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ступенів прийнято у комунальну власність Вертіївської сільської ради без кредиторської заборгованості.

Згідно з листом Ніжинського управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області №01-21-08/341 від 20.04.2023 слідує, що у пред`явленій постанові про накладення штрафу від 12.11.2019 №009 боржником є Черняхівський НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ступенів (з 03.07.2020 Черняхівська гімназія, ), який у Ніжинському управлінні ДКСУ у Чернігівській області не зареєстрований у мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів і не має відкритих рахунків.

Вертіївська сільська рада листом від 04.05.2023 №03-04/862 повідомила Головне Управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про неможливість погашення вказаної кредиторської заборгованості, так як вона не прийнята Ветіївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області і відсутня на балансі Вертіївської сільської ради.

Наведене стало підставою для звернення прокурора до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 4 статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

За правилами частини 5 статті 53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В обґрунтування підстав звернення до суду в інтересах держави, прокурор покликався на наявність виняткового випадку, за якого порушення відповідачами інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із захисту, усвідомленою пасивною поведінкою уповноваженого суб`єкта владних повноважень та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання представництва прокурором в суді, виходив з того, що право прокурора на звернення до суду з даним позовом регламентовано частинами першою, третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII), відповідно до яких представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу; та в даному випадку відсутній суб`єкт владних повноважень, що здійснює такі функції.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає у чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту і зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень на звернення до суду з позовом прокурор зазначає про це в позовній заяві та в такому випадку прокурор набуває статусу позивача. Підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 єдиний суд конституційної юрисдикції, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» навів мотиви, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Ці висновки Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене цим Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, застосованого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Тому, колегія суддів вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 28.01.2021 у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18.

Це відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №240/401/19.

Виходячи з таких критеріїв, у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, саме прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.07.2022 у справі №910/5201/19.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII, застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункти 50, 51 указаної постанови).

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27 травня 2003 року №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені й ефективні органи.

Згідно з пунктом 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 19 вересня 2012 року, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права. При цьому обов`язки та повноваження прокурорів за межами кримінального судочинства мають завжди встановлюватися та чітко визначатися у законодавстві (пункт 3 цієї Рекомендації).

Хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. З наведеного констатується, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави охоплює, у тому числі, й захист інтересів громади.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у адміністративній справі №826/13768/16).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі №580/7276/21.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Прокурор стверджував, що в цьому спорі відсутній орган, який мав би здійснювати захист порушених інтересів держави.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Право органу місцевого самоврядування на звернення до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, передбачено статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (частина четверта статті 71).

Наразі, зі змісту позовної заяви вбачається , що підставою для оскаржуване прокурором рішення Вертіївської сільської ради Ніжинського району від 26.12.2019 «Про прийняття у комунальну власність Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області закладів освіти та їх майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селища Ніжинського району» є необхідність забезпечення виконання Головним управлінням Держспоживслужби в Чернігівській області постанови від 12.11.2019 про накладення штрафу у розмірі 41 730 грн. на Черняхівську НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІІ ступенів .

Тобто, фактично прокурор звертається в інтересах Головного управління Держспоживслужби в Чернігівській області, що здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я і благополуччя тварин.

Разом з тим, ненадходження коштів в сумі 41730 грн. до відповідного бюджету впливає на інтереси Ніжинського управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області.

Отже, зміст поданої прокурором позовної заяви, не дозволяє стверджувати про те, що у цьому випадку, звернення до суду спрямоване на захист інтересів невизначеного, широкого кола осіб, наприклад територіальної громади, окремої групи (частини) суспільства, інших суб`єктів, інтереси яких збігаються з державними і потребують захисту саме у обраний прокурором спосіб.

У свою чергу колегія суддів звертає увагу, що перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності дій (бездіяльності) відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті. Правомірність оскаржуваного рішення, зокрема і з мотивів, наведених прокурором, повинна перевірятись за позовом належного позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 також зауважила, що у кожному випадку звернення до суду в інтересах держави, перед тим, як визначити коло відповідачів, прокурор має встановити, насамперед: (а) суб`єкта, якому належать повноваження звертатися до суду за захистом відповідного права або інтересу; (б) ефективний спосіб захисту такого права чи інтересу; (в) залежно від установленого - коло відповідачів.

Підстави для представництва прокурором інтересів держави повинні існувати на час звернення до суду та повинні бути доведені відповідними доказами.

Колегія суддів вважає, що цьому конкретному випадку прокурором не доведено наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави або в інших, визначених законодавством випадках.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, вважаючи доведеними прокурором права звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Однак такі процесуальні дії суд може вчиняти лише на стадії відкриття провадження.

Якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду (пункт 1 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню, а позовні вимоги - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вертіївсьої сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави до Вертіївсьої сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

Ю.К. Черпак

(повний текст постанови складено 11.07.2025р.)