Справа № 560/19004/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

14 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області, у якому просить суд:

" - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за № 68 від 28.11.2024 року про відмову мені у зарахуванні до страхового стажу періоду моєї роботи з 12.08.1990р. по 17.11.1993 рік на посаді вихователя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період моєї роботи з 12.08.1990р. по 17.11.1993р. на посаді вихователя дитячого садка при військовій частині НОМЕР_1 ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказує, що за результатом розгляду заяви позивача нею від відповідача - 1 отримана відповідь від 09.12.2024 за № 2208-0209-8/112594 із посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за №68 від 28.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

У рішенні відповідача - 2 зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано, період роботи від 12.08.1990р. по 17.11.1993р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 12.08.1990 року, оскільки неможливо прослідкувати на території якої держави вона працювала (відсутнє посилання на кодекс законів про працю із зазначенням держави), що є порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1992р. у зв`язку з цим необхідно надати уточнюючу довідку.

У зв`язку з тим, що відповідачем-2 не зараховано періоди роботи позивача з 12.08.1990р. по 117.11.1993р. до страхового стажу, то позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає такі дії відповідачів щодо неврахування періодів роботи до страхового стажу протиправними, а тому, звернулася до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем - 2 - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області - подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач в задоволенні позову просить відмовити.

Зазначає, що вік заявниці становить - 60 років, необхідний страховий стаж - 31 рік Однак, страховий стаж позивача становить - 27 років 7 місяців 15 днів.

До страхового стажу не зараховано: період навчання згідно диплому НОМЕР_3 від 04.07.1982р. з 26.08.1984р. по 04.07.1987р., оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про форму навчання, так як заявниця була переведена з іншого закладу вищої освіти, період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 12.08.1990р. з 12.08.1990р. по 17.11.1993р., оскільки неможливо прослідкувати на території якої держави працювала заявниця (відсутнє посилання на кодекс законів про працю із зазначенням держави), що є порушенням вимог "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р.

У разі надання нових документів рішення може бути переглянуто.

Відтак, у задоволенні позову просить відмовити.

До суду відповідачем - 1 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - подано відзив, у якому зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №68 від 28.11.2024 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 22.11.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 27 років 07 місяців 15 днів (при необхідних не менше 31), що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачем при зверненні за призначенням пенсії не надано.

Вказує, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, вищевказана вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, у задоволенні позову просить відмовити.

Разом з відзивом відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Дослідивши подане клопотання, суд зазначає про таке.

Частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи наведені норми пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , 22.11.2024 звернулася до територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою, про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058 (далі-Закон 1058) .

Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяви Позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для опрацювання.

За результатом розгляду заяви, позивачем від відповідача - 1 отримана відповідь від 09.12.2024 за № 2208-0209-8/112594 із посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за №68 від 28.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

У рішенні №68 від 28.11.2024 Головним управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області до страхового стажу позивача не враховано період роботи від 12.08.1990р. по 17.11.1993р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 12.08.1990 року, оскільки неможливо прослідкувати на території якої держави позивач працювала (відсутнє посилання на кодекс законів про працю із зазначенням держави), що є порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1992р., у зв`язку з цим необхідно надати уточнюючу довідку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка ОСОБА_1 .

Порядок ведення трудових книжок визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Згідно із пунктом 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є підпис керівника та печатка.

За пунктом 2.14 Інструкції №58, у графі розділу 3 Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини роботодавця не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 12.08.1990 року року роботодавцем - військовою частиною НОМЕР_1 - зазначено, що 12.08.1990 року позивач прийнята на роботу до дитячого садочка при військовій частині НОМЕР_1 на посаду вихователя, а 17.11.1993 року вона звільнена за власним бажанням, у зв`язку з переводом чоловіка на нове місце служби, згідно ст. 31 КЗпП.

Разом з тим, Головним управлінням пенсійного фонду у Вінницькій області у рішенні №68 від 28.11.2024 до страхового стажу не враховано, період роботи від 12.08.1990р. по 17.11.1993р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 12.08.1990 року, оскільки неможливо прослідкувати на території якої держави працювала позивачка (відсутнє посилання на кодекс законів про працю із зазначенням держави), що є порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1992р., у зв`язку з цим необхідно надати уточнюючу довідку.

Однак, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб,

Отже, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області неправомірно не зарахувало до страхового стажу позивача період її роботи з 12.08.1990 року по 17.11.1993 року.

Оскільки за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача покладено на Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, відтак обов`язок щодо зарахування оскаржуваних період теж покладається на відповідача -1.

Отже, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати періоди роботи з 12.08.1990р. по 17.11.1993р. до страхового стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Вінницькій області №68 від 28.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним.

Одночасно, щодо способу захисту обраного позивачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивача, шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №68 від 28.11.2024 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 12.08.1990 року по 17.11.1993 року.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1211, 20 гривень.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача 1, відтак, підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211, 20 гривень.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №68 від 28.11.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 12.08.1990 року по 17.11.1993 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22,м. Вінниця,Вінницький р-н, Вінницька обл.,21005 , код ЄДРПОУ - 13322403) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Є.В. Печений