Справа № 120/14842/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 липня 2025 р. Справа № 120/14842/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юліхї Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з підстав протиправної бездіяльності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області їй не було зараховано до стажу державної служби періоди роботи з 25.05.1992 по 30.10.2006 рік, для призначення пенсії державного службовця.

Ухвалою від 11.11.2024, позовну заяву залишено без руху. Зобов`язано позивача привести позовні вимоги у відповідність до вимог КАС України.

Ухвалою від 05.12.2024, продовжено строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 09.01.2025, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

28.01.2025 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов, яким заперечує заявлені позовні вимоги. Окрім того, зазначає, що згідно трудової книжки позивача їй зараховано до страхового стажу роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016 складає 10 років 8 місяців 29 днів (починаючи з 01.02.1996 з дати присвоєння рангу по 30.10.2006).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 04.12.2006 отримує пенсію за віком, призначену відповідно Закону №1058, з урахуванням даних про стаж і заробітну плату.

07.06.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення та перерахунку пенсії

05.07.2024 листом позивачу надано роз`яснення щодо пенсійного забезпечення.

13.09.2024 позивач повторно звернулась до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення та перерахунку пенсії та до заяви долучила архівну довідку № 179 від 04.09.2024, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

11.10.2024 листом відповідач повідомив наступне: згідно трудової книжки, стаж роботи на посадах державної служби станом 01.05.2016 складає - 10 років 8 місяців 29 днів (починаючи з 01.02.1996 з дати присвоєння рангу по 30.10.2006).

Станом на 01.05.2016, позивач не перебувала на посадах державної служби, тому враховуючи, що станом на 01.05.2016, на день набрання чинності Законом №889 позивач не обіймала посади державної служби та не має стажу роботи посадах державної служби 20 років, норми а ні п. 10, а ні п. 12 Прикінцевих перехідних положень Закону №889, не дотримуються, а тому, ОСОБА_1 немає права на перерахунок пенсії - перехід на пенсію, відповідно Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із відмовою ГУ ПФУ у Вінницькій області у переведенні на пенсію державного службовця протиправним, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Як стверджує позивач, управлінням не зараховано до державної служби період роботи на посаді інспектора з обліку та бронювання 4-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.05.1992 по 30.10.2006.

Разом з тим, як встановлено з листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 11.10.2024, позивача повідомлено про те, що відповідно до записів трудової книжки її стаж державної служби становить 10 років 8 місяців 29 днів (починаючи з 01.02.1996 з дати присвоєння рангу по 30.10.2006). Таким чином, зазначене свідчить про те, що управлінням ГУ ПФУ у Вінницькій області до стажу державної служби позивачу зараховано період роботи з 01.02.1996 по 30.10.2006, водночас період з 25.05.1992 по 31.01.1996, зараховано лише до страхового стажу.

У зв`язку з цим, враховуючи, що період з 01.02.1996 по 30.10.2006 зараховано до стажу державної служби, відсутнє порушене право позивача у цій частині позовних вимог, а відтак оцінка цим вимогам не надається.

Стосовно не зарахованого періоду з 25.05.1992 по 31.01.1996, до стажу державної служби, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

Згідно з п. 2 Порядку до стажу державної служби включається також:

- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, слідує, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Серед іншого встановлюються такі категорії посад службовців: сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів та інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Також, згідно норм ст. 26 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, службовцям, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

При цьому, нормами зазначеної статті визначено, що ранг службовцю присвоюється відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи.

При прийнятті на державну службу службовцю присвоюється ранг у межах відповідної категорії посад.

Для присвоєння чергового рангу в межах відповідної категорії посади державний службовець повинен успішно відпрацювати на займаній посаді два роки. За виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може бути присвоєно черговий ранг достроково в межах відповідної категорії посад.

Підсумовуючи зазначене, суд акцентує увагу, що при прийнятті позивача 25.05.1992, на посаду інспектора з обліку та бронювання 4-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 їй не було призначено жодного рангу у межах відповідної категорії посад. Крім того, слід врахувати, що відпрацювавши два роки на займаній посаді, позивачу так і не було присвоєно жодного рангу у межах відповідної категорії посад. При цьому саме з 01.02.1996, у зв`язку з переведенням на іншу посаду, позивачу присвоєно 15-й ранг державного службовця.

Таким чином, зазначене свідчить про те, що посада інспектора з обліку та бронювання у період з 25.05.1992 по 01.02.1996 (до переведення на іншу посаду) не відносилася до посад державної служби, а відтак зазначений період правомірно не зарахований до стажу державної служби Головним управлінням Пенсійного фонду.

А тому, позовні вимоги в цій частині позову є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи встановлені судом обставини, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, а саме: зарахувати для призначення пенсії державного службовця стаж роботи за період з 25.05.1992 по 30.10.2006, на посаді інспектора по обліку і бронюванню ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Рішення суду сформовано: 14.07.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна