Справа № 160/11414/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
21 квітня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби.
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) оформити та видати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби зі встановленням причинного зв`язку пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він в період з 01.03.2022 року по 18.06.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 12 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою №787 виданою 15.02.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 .
24 серпня 2022 року ОСОБА_1 перебуваючи поблизу с.Володимирівка Донецької області під час виконання обов`язків військової служби та беручи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, приблизно о 20 год. 12 хв. отримав травму лівого колінного суглобу внаслідок падіння при артобстрілі противника.
Довідкою військово-лікарської комісії від 26.07.2023 року №7926 визначено потребу в відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів та зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Після звільнення з військової служби 30.12.2024 року ОСОБА_1 звертався до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання довідки про обставини травми, на що отримав відповідь від 02.01.2025 року №1670/16, в якій зазначено, що згідно записів в журналі бойових дій дані про поранення чи травмування колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , останній поранення не отримував, а тому відсутні підстави для проведення службового розслідування. Додатково повідомлено, що відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , службові розслідування не проводились.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відкрито провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
29 квітня 2025 року на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
30 квітня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_2 звертався до військової частини НОМЕР_1 з проханням провести службове розслідування у зв`язку з нібито його травмуванням, а також надати довідки про обставини травми.
Військовою частиною НОМЕР_1 надавались відповіді від 01.09.2024 №1670, від 05.11.2024 №1670/2581, від 02.01.2025 №1670/16, в яких зазначалося, що службові розслідування щодо травмування ОСОБА_2 не проводились у зв`язку з відсутністю травми чи нещасного випадку військовослужбовця.
Крім того, в журналі бойових дій відсутні відомості щодо травмування, поранення чи нещасного випадку ОСОБА_2 .
Ані ОСОБА_2 , ані його командир не повідомляли про травмування військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 5 пункту 21.25 наказу МОУ від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зазначено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не отримував травму (поранення, контузію, каліцтво), то відсутні підстави для складання відповідної довідки.
Посилання на медичні документи щодо свого лікування є недоречними, виходячи з наступного.
Відповідно до діагнозу ОСОБА_2 первинної медичної картки (форма 100) від 24.08.2022 року зазначено:
«Стан після операції ортроскопії лівого коліна, ушкодження латерального меніску. Артроз».
Відповідно до медичної характеристики від 07.05.2025 року ОСОБА_1 під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 , з 26.05.22 року по 10.06.22 року знаходився на лікуванні у ДЗ «СБЛ №1 МОЗ України» з діагнозом: застаріле пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба. Виражений больовий синдром.
В анамнезі хвороби виписки з медичної карти стаціонарного хворого Обл СРЦ «Солоний лиман» №2442 від 12.09.2022 зазначено, що: «Хворіє 6 років. Лікувався амбулаторно, стаціонарно. Меніскектомія зліва 3 міс тому. Остаточне загострення 1 місяць тому».
Стаціонарне лікування з причин захворювання військовослужбовця або будь-які операційні втручання пов`язані з застарілими травмами чи пошкодженнями, отриманими до початку проходження військової служби в ЗСУ та, відповідно, не мають зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях під час захисту Батьківщини чи проходженням військової служби в ЗСУ, не є підставою для видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Пунктом 3.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями лікарями інших спеціальностей (абзац другий пункту 3.2 глави 3 розділу II Положення №402).
Пункт 3.8 глави 3 розділу II Положення №402 передбачає, що після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби", "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)", "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку", обмежено придатний до військової служби.
Отже, під час призову за мобілізацією та проходження ВЛК було визнано придатним до військової служби.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач не отримував травму (поранення, контузію, каліцтво), то відсутні підстави для складання відповідної довідки. Зазначені твердження є помилковими, оскільки згідно з первинною медичною картою форми №100, позивач отримав травму лівого колінного суглобу саме 24.08.2022 року під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи в зоні ведення воєнних (бойових) дій поблизу с. Володимирівка Донецької області, що також знаходить підтвердження в довідці №787 виданій 15.02.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 .
Окрім того, відповідач безпідставно надає медичну характеристику позивача, оскільки в даній справі є спірним питання про ненадання довідки про обставини травми військовою частиною НОМЕР_1 щодо травмування, яке мало місце 24.08.2022 року під час виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 , а не вивчення хвороб які лікував позивач в минулому.
Незважаючи на те, що медична характеристика від 07.05.2025 року надана відповідачем не має жодного відношення до даної справи, в ній зазначено, що 27.05.2022 року проведено лікувально діагностичну артроскопію лівого колінного суглоба, парціальна резекція медіального меніска, абляційна обробка дефекта хряща медіального виростка стегна, дебридмент. ПХЗ без пошкоджень.
Виконана парціальна резекція пошкодженого фрагмента мениска, абляційна обробка дефекта хряща медіального виростка стегна, дебрідмент суглоба.
Тобто, проведено процедуру, що використовується для візуального вивчення та діагностики ушкоджень, запалень чи інших проблем внутрішніх структур суглоба та процедуру під час якої видаляються лише ушкоджені частини меніска, залишаючи здорову тканину.
Окрім цього зазначено, що передня хрестоподібна зв`язка, яка є однією з головних стабілізаторів колінного суглоба (ПХЗ) без пошкоджень. 28.09.2022 року, тобто після травмування, поступив до КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради з діагнозом: Травматичний розрив ПХЗ, поздовжній розрив тіла медіального меніска. Вторинна хондропатія медіального виростка стегна ІІ-ІІІст інпіджмент піднадколінкового жирового тіла лівого колінного суглоба. 05.10.22 року проведена артроскопія лівого колінного суглоба з аутотендопластикою трансплантатом з фіксацією на проксимальному рівні та на дистальному рівні інтерференційним гвинтом. Парціальна резекція тіла латерального меніска. Шейвінг та вапоризація гіпертрофованих жирових тіл. Дебридмент. Високочастотна коабляція.
Виходячи із зазначеного, вбачається, що саме травмування отримане 24.08.2022 року під час виконання обов`язків військової служби, спричинило розрив ПХЗ та призвело до інших ушкоджень, внаслідок чого позивач переніс операцію 05.10.2022 року.
Відтак, враховуючи, що обставини отримання травми позивачем 24.08.2022 року під час виконання обов`язків військової служби підтверджуються наданими доказами, то варто дійти висновку, що з метою захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у ненаданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми.
З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.03.2022 року по 18.06.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_4 від 11 травня 1988 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 06 березня 2022 року відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано до списків частини та призначено до штату військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , стрільцем 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, ВОС- 100915А, ШПК "Солдат".
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 №787 від 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 12 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року.
Судом встановлено, що 24 серпня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу с.Володимирівка Донецької області, під час виконання обов`язків військової служби та беручи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, близько 20 год. 12 хв. отримав травму лівого колінного суглобу внаслідок падіння при артобстрілі противника.
Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 16.11.2022 року №6373 визначено потребу в відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів, зазначено: "Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана".
Довідкою військово-лікарської комісії від 26.07.2023 року №7926 визначено потребу в відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів та зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
22 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримав від військової частини НОМЕР_1 направлення на МСЕК №5800, в якому командування зазначило:
"Направляю на огляд учасника бойових дій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вирішення питання про можливість встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності у зв`язку з отриманням поранення в період виконання обов`язків військової служби".
За результатами огляду медико-соціальною комісією ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності та в виписці з акту огляду МСЕК серія ААГ №550364, виданою 18.12.2023 року травматологічною МСЕК №1, зазначено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звертався до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання довідки про обставини травми.
Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2025 року №1670/16 позивачеві повідомлено, що згідно записів в журналі бойових дій дані про поранення чи травмування колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , останній поранення не отримував, а тому відсутні підстави для проведення службового розслідування.
Додатково повідомлено, що відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , службові розслідування не проводились.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2024 №170/нст ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 18.06.2024, а також звільнено з військової служби у відставку з виключенням з військового обліку за підпунктом "б" за станом здоров`я за наявності інвалідності ІІІ групи, яку отримав у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232.
Статтею 1 Закону №2232 регламентовано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232).
Згідно із частиною 6 статті 2 Закону №2232 одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232).
Абзацом 4 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543 визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території
Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
У випадках, коли потрібно з`ясувати причини та умови отримання військовослужбовцем гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника, проводиться службове розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:
- негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;
- оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;
- опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;
- скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;
- отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби (пункт 2 розділу V Інструкції №332)
Приписами пункту 3 розділу V Інструкції №332 передбачено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
У силу правового регулювання пункту 4 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 Розділу V «Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції» Інструкції).
Відповідно до пункту 18 Розділу II Інструкції за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.
Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставинні травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією №332, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.
Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 №363 затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій.
У розділі IV Інструкції №363 визначено порядок ведення Журналу бойових дій. Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому. Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів (додаток 2).
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції №363 ведення журналу здійснюється посадовою особою, призначеною наказом командира військової частини.
Інструкцією №363 у розділі IV вказано обов`язкові складові Журналу бойових дій, а саме:
- загальна обстановка перед початком операції (бою);
- бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника;
- співвідношення сил і засобів;
- коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу);
- рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам);
- уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників;
- дані про захоплення полонених та трофеї;
- втрати своїх військ і противника;
- можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).
Крім того, до журналу бойових дій можуть додаватися звітні карти, схеми бойових епізодів, характерних укріплень, фотоілюстрації, копії інших документів тощо.
Журнал бойових дій після завершення ведення підлягає внесенню в Опис справ постійного зберігання.
Міністром оборони України 23.06.2022 видано окреме доручення №912/з/29, пункт З якого передбачає, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі бойового наказу, журналу бойових дій або рапорту командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних завдань.
Приписами статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим.
У статті 87 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік обов`язків начальника медичної служби, зокрема, останній зобов`язаний готувати медичні документи, необхідні для проходження військовослужбовцем медичного огляду військово-лікарською комісією, та доповідати командирові бригади про його результати; за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння) складати довідку встановленого зразка про обставини одержання поранення (травми, отруєння).
Довідку про поранення (травму, отруєння) в усіх випадках подавати до закладу охорони здоров`я, в якому лікується поранений (травмований), після проведення службового розслідування, але не пізніше 10 діб після отримання поранення (травми, отруєння).
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом від 14.08.2008 за №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (пункт 1.1 глави 1 розділу І Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення №402).
Згідно з пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва) проводиться на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Під час вирішення спірних правовідносин, суд враховує наступне.
24 серпня 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу с.Володимирівка Донецької області, під час виконання обов`язків військової служби та беручи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, близько 20 год. 12 хв. отримав травму лівого колінного суглобу внаслідок падіння при артобстрілі противника.
Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 16.11.2022 року №6373 визначено потребу в відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів, зазначено: "Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана".
Довідкою військово-лікарської комісії від 26.07.2023 року №7926 визначено потребу в відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів та зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
22 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримав від військової частини НОМЕР_1 направлення на МСЕК №5800, в якому командування зазначило:
"Направляю на огляд учасника бойових дій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вирішення питання про можливість встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності у зв`язку з отриманням поранення в період виконання обов`язків військової служби".
За результатами огляду медико-соціальною комісією, ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності та в виписці з акту огляду МСЕК, серія ААГ №550364, виданій 18.12.2023 року травматологічною МСЕК №1 зазначено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби, і, як наслідок, необхідності поновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби зі встановленням причинного зв`язку пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року, під час виконання обов`язків військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року №402 за фактом травмування, отриманого 24 серпня 2022 року, під час виконання обов`язків військової служби зі встановленням причинного зв`язку, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник