Справа № 296/12078/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирського області Дубовік О.М., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду міста Житомира в порядку адміністративного судочинства надійшла дана позовна заява.

Суддею Корольовського районного суду міста Житомира була постановлена ухвала 09.01.2025 року про передачу даної справи на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між судами суддею було визначено Дубовік О.М.

11.02.2025 року суддею Житомирського районного суду Житомирської області було залишено позовну заяву без руху. Позивачем були усунені визначені недоліки.

13.03.2025 року суддею Житомирського районного суду Житомирської області було відкрито провадження у справі; розгляд справи було постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії всіх матеріалів по адміністративному правопорушенню, вчиненого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розгляд якого відбувся відносно ОСОБА_2 19.11.2024 року.

Водночас, вимоги ухвали суду від 26.02.2025 р. відповідачем, станом на дату ухвалення рішення, виконані не були, копії матеріалів по адміністративному правопорушенню, вчиненого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розгляд справи якого відбувся відносно ОСОБА_1 19.12.2024 року.

18.03.2025 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що згідно Журналу обліку протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не реєструвались, у тому числі і під №753; також справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не розглядалась та постанова про накладання адміністративного стягнення №753 від 19.12.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не виносилась. На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 162, 183, 238 КАС України, ІНФОРМАЦІЯ_4 просить суд закрити провадження у справі.

24.03.2025 року позивачем було подано відповідь на відзив.

19.05.2025 року з метою з`ясування обставин справи щодо усунення виявлених порушень, суд постановив ухвалу про здійснення переходу з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, просила задовольнити позовні вимоги; надала до суду фотокопію постанови від 19.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальості, яку було вручено її довірителю в ТЦК 19.02.2024 року (а.с.100-101). Зауважила, що відсутність безпосередньо реєстрації оспорюваної постанови у відповідному журналі не свідчить про той факт, що така постанова не складалась, оскільки її копія була вручена її довірителю у день її складання, коли останній був у приміщенні ТЦК, що не оспорюється відповідачем.

У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що позивачу була направлена повістка про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістка була повернута з відміткою про закінчення терміну зберігання; позивач у визначений строк не з`явився, відповідно до чого було сформовано запит до поліції про його розшук; однак, провадження про притягнення позивача до адмінінстративної відповідальності не відкривалось, а позивач до адмінінстративної відповідальності не притягався; походження оскаружуваної постанови йому не відоме; факт направлення позивача на проходження ВЛК не оспорюють, як і не оспорюють факт прибуття до приміщення ТЦК Незнайка О. 19.12.2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Згідно із ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно зі статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З обставин справи вбачається, що 06.12.2024 року громадянин ОСОБА_1 отримав повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.024 року для уточнення військово-облікових даних та проходження ВЛК, а також для визначення його призначення на особливий період. У свою чергу, громадянин ОСОБА_1 виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 проігнорував, у визначений термін не з`явився, про наявність поважних причин, які б заважали вчасно прибути, не повідомив та підтверджуючих документів не надав. У результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_5 10.12.2024 року було направлено звернення до ЖРУП ГУНП в Житомирській області з проханням провести розшук та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Так, 19.12.2024 року громадянина України ОСОБА_1 Житомирським ПОГ доставлено до мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з вище викладеного, на думку відповідача, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №573 від 19.12.2024 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення та постановлено накласти на нього штраф у сумі 17000 гривень (а.с. 29-31).

У відзиві на позовну заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43-44) просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що згідно Журналу обліку протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріалами про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не реєструвалась, в тому числі №753. Також справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не розглядалась та постанова про накладення адміністративного стягнення №753 від 19.12.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не виносилась. На підтвердження цього факту надано витяг із вище зазначеного журналу (а.с. 47-48).

Позивач, звернувшись із відповіддю на відзив, повідомив, що відхиляє аргументи відповідача та вказує, що оскаржувана постанова винесена підполковником ОСОБА_3 , ним підписана, а підпис посадової особи скріплений відповідною печаткою.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 визначено вичерпний перелік належного підтвердження оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників поліції, у зв`язку з неприбуттям за отриманою повісткою, водночас сам позивач стверджує, що самостійно з`явився 19.12.2024 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представник відповідача даний факт не підтвердив та не оспорив, тільки звернув увагу, що дійсно була подана заява до поліції про розшук позивача з метою його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд звертає увагу на те, що позивачем не оспорюється отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та неприбуття на визначену дату, 07.12.2024 року, водночас, даний факт не оспорює і підтвердив відповідач у судовому засіданні.

Крім того, суд приймає до уваги, що представником відповідача не оспорюється як прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і направлення його для проходження ВЛК, тобто, що саме в дату винесення постанови про накладання адміністративного стягнення №753 від 19.12.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП 19.12.2024 року, позивач перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень ст. 258 КУпАП, Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, наявність постанови №753 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, отримання даної постанови 19.12.2024 року безпосередньо ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом на вказаній постанові, а також наявність на оскаржуваній постанові особистого підпису ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та печатки ІНФОРМАЦІЯ_2 спростовує доводи відповідача про відсутність розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як регламентовано ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У ст.ст. 72-76 КАС України визначено поняття доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Відтак, суд приймає до уваги, що відповідач заперечує факт розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відсутність оскаржуваної постанови, однак звертає увагу на наявність копії такої постанови у позивача, та дослідивши її в судовому засіданні на її повну відповідність положенням ст. 283 КУпАП.

Крім того, суд приймає до уваги наданий позивачем витяг з особистого кабінету електронного застосунку "Резерв+", з якого вбачається, що останній оновив свої облікові дані 19.05.2024 року, наявна примітка «Дані уточнено вчасно». Відповідачем даний факт не оспорюється.

Разом з тим суд зауважує наступне.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у редакції Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За приписами абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18 травня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року.

Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".

Пунктом 8 вищевказаного Порядку передбачено, що у військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрих-коду, що містить відомості про зазначений документ (далі - QR-код військово-облікового документа) (за наявності таких відомостей), та серед іншого: 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові; 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків; 6) окремий номер запису у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Військово-обліковий документ в електронній формі є дійсним лише за наявності QR-коду та не може використовуватися без нього.

Пунктами 9-11 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу. Відомості про сформований військово-обліковий документ в електронній формі відображаються у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Перевірка військово-облікового документа в електронній формі здійснюється шляхом зчитування QR-коду ініціатором перевірки за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості військово-облікового документа в електронній формі у формі інформаційного повідомлення. QR-код повинен бути придатним для зчитування технічними засобами ініціатора перевірки, цілісним, неушкодженим, нанесеним на будь-який носій достатнього розміру та необхідної контрастності. Підставою непідтвердження військово-облікового документа в електронній формі є непридатність QR-коду для зчитування технічними засобами.

За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал "Дія"), зокрема, з використанням мобільного додатка Порталу "Дія" (у разі технічної реалізації); у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №559.

Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; порталу "Дія", зокрема з використанням мобільного додатка Порталу "Дія" (у разі технічної реалізації). Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).

За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до пункту 9 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» - це електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону №1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком, через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.

До позовної заяви позивачем надана роздруківка електронного військово-облікового документу із застосунку «Резерв+» (електронного кабінету), з якого вбачається, що дата уточнення даних 14.11.2024 року, однак поряд із цим вказано, що «Дані уточнено вчасно» (а.с. 15).

Водночас суд звертає увагу, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. Відтак у суду відсутня можливість встановити на підставі яких доказів начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 зробив висновок про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Отже, ОСОБА_1 вчасно оновив свої персональні дані.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 8, ст. 62 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №753 від 19.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст.9, п.1 ст.247, ст.289, п.3 ч.1 ст.293, 283 КУпАП та керуючись ст.ст.9, 73-74, 77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №753 від 19.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №753 від 19.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за с.3 чт. 210-1 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у суми 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя О. М. Дубовік