Справа № 420/10325/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 08.03.2025 року відносно громадянина України ОСОБА_1 , винесене лейтенантом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 08.03.2025 року при перетинанні державного кордону України через пункт пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» ним було надано уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідний пакет документів.

За результатами проходження прикордонного контролю уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу було видано рішення від 08.03.2025 року про відмову в перетинанні державного кордону України.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів до адміністративного суду.

Ухвалою суду по справі №420/10325/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Під час розгляду справи до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України функціонують за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України. В адміністративному позові зазначено, що крім паспорту громадянина України для виїзду за кордон, позивач для проходження прикордонного контролю надав військово-обліковий документ, витяг з офіційного додатка «Резерв +» та посвідчення державного службовця серії НОМЕР_1 . Натомість, насправді позивач не надав нічого окрім посвідчення державного службовця та військово-облікового документу, з якого не вбачалось наявності у позивача відстрочки від призову, що унеможливило посадову особу в/ч НОМЕР_2 прийняти позитивне рішення щодо перетинання кордону. Оскільки позивач під час перетину кордону не надав документів, які б підтверджували його право на перетин кордону, слід дійти висновку що у спірних правовідносинах він не мав правових підстав для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Від позивача до суду також надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що з наданого військово-облікового документа прямо вбачається, що йому надано відстрочку від призову на підставі п.23 ч.1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Це зазначено у графі Тип відстрочки: п.23 ч.1 ст.23. Крім того, цей документ містить QR-код, за яким можлива додаткова перевірка достовірності зазначеної інформації. Сторона позивача також акцентувала увагу на тому, що заявляючи про те, що позивач не надав жодних інших документів, окрім посвідчення держслужбовця і військово-облікового документа, то в оскаржуваному рішенні відповідача мало б бути це зазначено.

17.06.2025 року додатково від представника відповідача до матеріалів справи було долучено лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.06.2025 року, в якому зазначено, що для перетинання державного кордону України на виїзд за даною підставою, крім одного з документів, зазначених у статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (паспорт громадянина України для виїзду за кордон), військово-облікового документа (у паперовій або електронній формі), необхідно підтвердити надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Одним з таких документів може бути довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 до Порядку або наявність інформації (відомостей, даних) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) у військово-обліковому документі в електронній формі.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом за час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 08.03.2025 року при перетинанні державного кордону України через пункт пропуску Паланка-Маяки-Удобне надав уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні документи:

паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ;

витяг з наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2024 року №1366 перейменовано на Міністерство національної єдності України) від 27.08.2024 року №313-к;

довідку Міністерства національної єдності України від 07.03.2025 року №22/12-1155-25, з якої вбачається, що позивач з 02.09.2024 року по теперішній час працює в Міністерстві національної єдності України на посаді державного експерта експертної групи удосконалення законодавства та правової експертизи Директорату нормативно-правового забезпечення;

посвідчення державного службовця серії НОМЕР_1 , видане 01.11.2024 року;

військово-обліковий документ від 19.02.2025 року;

інформацію з офіційного додатка Резерв +.

Водночас, рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року позивачу було відмовлено в перетинанні державного кордону України. Причинами відмови зазначено - Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну гр. України», Правила перетинання ДК гр. України, затверджених ПКМУ №57 від 27.01.1995 року.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві з позовом у справі №420/10325/25.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України врегульовані Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року №1710-VI (далі Закон №1710-VI).

За ч.1 ст.2 Закону №1710-VІ прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України (ч.1 ст.3 Закону №1710-VІ).

Згідно ч.3 ст.6 Закону №1710-VІ пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №1710-VІ прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

За ч.1-2 ст.14 Закону №1710-VІ іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.06.2023 року №457 затверджено форму Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, відповідно до якої в рішенні обов`язково зазначається причина відмови громадянину України в перетинанні державного кордону України із зазначенням підстав та строків тимчасового обмеження громадянина України у праві на виїзд з України.

Як вбачається із спірного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року, позивачу було відмовлено в перетинанні державного кордону України, посилаючись на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року.

Разом з тим, суд зазначає, що у вищевказаному рішенні не міститься посилань на конкретні норми Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, які, на думку відповідача, були порушені позивачем при перетинанні кордону.

Суд також критично ставиться до посилань представника відповідача у відзиві на те, що позивачем при перетинанні державного кордону України не було надано нічого окрім посвідчення державного службовця та військово-облікового документу, оскільки про відсутність повного пакету документів, необхідних для надання дозволу позивачу на перетинання державного кордону, не було зазначено в оскаржуваному рішенні ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2024 року по справі №380/11916/22 зазначив, що рішення про відмову в перетинанні державного кордону України є актом індивідуальної дії, головною рисою якого є його конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктом адміністративного права, який видає такий акт; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Також загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Сталою є позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №826/6528/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18, від 10.01.2020 у справі №2040/6763/18).

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що в оскарженому рішенні ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року про відмову в перетинанні державного кордону відповідач лише покликався на нормативні акти, проте не зазначив конкретну норму законодавства, на підставі якої позивачу було обмежено виїзд з України.

Більш того, оскаржуване рішення не містить в собі інформації, які документи позивач повинен був надати і не надав на паспортний контроль для дотримання умови, за якої реалізується наявне в позивача право виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд вважає необхідним стягнути на її користь суму сплаченого нею судового збору у розмірі 968,96 грн. з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2025 року про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя О.В. Білостоцький