Справа № 160/11683/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, в якому просить суд:
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він звернувся до Територіального сервісного центру з метою отримання послуги відповідального зберігання номерного знаку та перезакріплення його на інший транспортний засіб. Проте, внаслідок, як зазначає позивач, неналежного роз`яснення з боку оператора та помилкового вибору операції "540 Зняття з обліку транспортного засобу у зв`язку з вибракуванням", його автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN був знятий з реєстраційного обліку. Позивач не погодився з такими діями та того ж дня звернувся із заявою про поновлення державної реєстрації транспортного засобу. Проте, відповідачем було відмовлено у поновленні реєстрації з посиланням на те, що Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, не передбачає поновлення реєстрації після зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням.
Отже, позивач вважає, що його право на користування власним майном порушено, оскільки він не може використовувати свій автомобіль. При цьому, позивач посилається на статтю 319 Цивільного кодексу України, а також на положення Порядку №1388, Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №779 від 06 листопада 2020 року, та Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №379 від 11 серпня 2010 року, зазначаючи, що вони не передбачають поновлення (відновлення) державної реєстрації транспортного засобу, але передбачають можливість скасування зняття з обліку.
Ухвалою суду від 28.04.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
27.05.2025 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що державна реєстрація транспортних засобів та зняття їх з обліку регулюються Законом України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ та Порядком №1388. Згідно з пунктом 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником. Відповідач наголосив, що ОСОБА_1 власноруч підписав про проведення операції "540 - Зняття з обліку транспортного засобу у зв`язку з вибракуванням". Це, на думку відповідача, свідчить про відсутність будь-якої помилки чи непорозумінь при наданні адміністративної послуги. Також, відповідач у відзиві послався на відсутність механізму поновлення після вибракування, оскільки Закон №3353-ХІІ та Порядок №1388 не містять алгоритму поновлення реєстрації транспортного засобу у випадку його зняття з реєстрації у зв`язку з вибракуванням. Також, чинним законодавством України не передбачена Реєстрація транспортного засобу, знятого з обліку у зв`язку з вибракуванням.
Окремо відповідач зазначив, що сервісні центри МВС наділені дискреційними повноваженнями у вирішенні питань реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів. Задоволення судом позовних вимог про зобов`язання здійснити державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля, знятого з обліку у зв`язку з вибракуванням, буде втручанням суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що суперечить статті 19 Конституції України.
Отже, на думку відповідача, дії територіального сервісного центру МВС №1248 відповідають нормам чинного законодавства. Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. В даному випадку, позовна заява не містить жодних обставин та доказів, які б свідчили про протиправність дій з боку відповідача.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
07.03.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо поновлення реєстрації автомобіля.
Листом №31/29/1248/24/Б-1163-1565-2025 від 28.03.2025 року Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях повідомив позивача, що поновлення реєстрації транспортного засобу після зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням не передбачено Порядком №1388.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII).
Відповідно достатті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Статтею 34-1 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною.
Інформація про зареєстрований транспортний засіб чи його власника, належного користувача, отримана в електронній чи паперовій формі відповідно до законодавства за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, є офіційною та використовується відповідно до законодавства.
Суд зазначає, що єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудню 2009 р. № 1371), зі змінами, (далі - Порядок №1388), який носить імперативний-характер.
Порядок № 1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.
Відповідно до положень пункту 3 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил ТЗ і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Згідно з пунктом 7 Порядку №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Порядку № 1388 встановлено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно- розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Абзацом першим пункту 15 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державному Реєстрі атестованих судових експертів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірки відомостей про обмеження відчуження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (крім внутрішньо переміщених осіб, інформація щодо і підтверджується даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, відповідних базах даних та державних реєстрах щодо осіб, які перебувають у розшуку, перевірки дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, дійсності сертифіката відповідності за Державним реєстром сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстром виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів, а також установлення відповідності конструкції вимогам правил та нормативів. За результатами таких перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться відповідний напис про їх проведення, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати (крім випадків подання заяви в електронній формі через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія).
Відповідно до пункту 40 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується у певних випадках, зокрема: на підставі документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу; на підставі відомостей про транспортний засіб, що перебуває під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів; у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу; на підставі рішення суду; у разі встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.
Згідно з пунктом 45 Порядку №1388, вибракувані (списані) транспортні засоби підприємств знімаються з обліку на підставі затверджених актів, а фізичних осіб - за заявами їх власників. Номерні знаки і реєстраційні документи здаються до сервісних центрів МВС. Вивільнені після зняття з обліку транспортних засобів у зв`язку з їх вибракуванням (списанням) складові частини, що мають ідентифікаційні номери, залишаються у розпорядженні власників. Відповідні сервісні центри МВС за зверненням власника видають на такі складові частини довідки встановленого зразка.
Порядок здійснення центрами надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів (далі - Центри), державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (далі - ТЗ), оформлення і видачі свідоцтв про реєстрацію ТЗ, тимчасових реєстраційних талонів (далі - реєстраційні документи) та номерних знаків на ТЗ встановлено Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №379 від 11 серпня 2010 року (далі - Інструкція №379 ).
Відповідно до пункту 5.1 Інструкції №379, посадовими особами Центру приймаються до розгляду письмові заяви власників (фізичних або юридичних осіб) про зняття ТЗ з обліку (вибракування), зразки яких наведено в додатках 9, 10 до цієї Інструкції. Такі заяви можуть прийматись від осіб, уповноважених у встановленому порядку на такі дії.
Згідно з пункту 5.5 Інструкції № 379, при знятті з обліку ТЗ у зв`язку з їх вибракуванням виконуються дії, передбачені пунктами 3.2-3.6, 3.9, 3.17, 3.18 глави 3 та пунктом 5.2 глави 5 цієї Інструкції, огляд ТЗ не проводиться, номерні знаки для разових поїздок не видаються.
Свідоцтво про реєстрацію ТЗ анулюється способом, що не дозволяє його повторного використання, і долучається до матеріалів про зняття з обліку ТЗ.
Якщо номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) викрадені або власником втрачені, зняття з обліку ТЗ у зв`язку з його вибракуванням працівниками центру проводиться після внесення відповідної інформації до ЄДР ТЗ.
Отже, зняття з обліку транспортних засобів у зв`язку з вибраковкою здійснюється з ініціативи власника (юридичної чи фізичної особи) на підставі затвердженого акту (для підприємства) чи заяви власника (для громадян).
1) державної реєстрації транспортного засобу;
2) перереєстрації транспортного засобу;
3) зняття з обліку транспортного засобу;
4) скасування державної реєстрації транспортного засобу;
5) скасування перереєстрації транспортного засобу;
6) скасування зняття з обліку транспортного засобу;
7) відомчої реєстрації транспортного засобу;
8) внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу;
9) передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.
Аналізуючи вказані норми матеріального права, суд зазначає, що у разі необхідності здійснення певних дій, що стосуються реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу, тощо заявник має звертатись до ТСЦ із заявами встановленого зразка передбаченими Інструкцією №379, а пунктом 4 Порядку №779 передбачено вичерпний перелік реєстраційних дій, які здійснює адміністратор ТСЦ при зверненні заявника із заявою у встановленому законом порядку та відповідного зразка.
Також, суд зазначає, що приписи Порядку № 779 не містять в якості підстави внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку: «поновлення реєстрації ТЗ».
Разом з тим, підпунктами 4, 5, 6 розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №779 від 06.11.2020, передбачено внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформації про об`єкти обліку в разі: скасування державної реєстрації транспортного засобу; скасування перереєстрації транспортного засобу; скасування зняття з обліку транспортного засобу.
Судом встановлено, що позивач мав на меті отримати послугу відповідального зберігання номерного знаку та перезакріплення його на інший транспортний засіб, а не зняття свого автомобіля з обліку у зв`язку з вибракуванням. Факт того, що позивач одразу після виявлення помилки звернувся із заявою про поновлення реєстрації, свідчить про його добросовісність та відсутність умислу на вибракування транспортного засобу.
Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані і у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.97 та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з ст. 1 вищезазначеного протоколу, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За змістом статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Суд вважає, що дії оператора, яка не надала повного та належного роз`яснення щодо суті послуги « 540 - зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням», призвели до помилкового підписання позивачем заяви. У даному випадку, на переконання суду, має місце фактична помилка у волевиявленні позивача при підписанні ним заяви, що спричинило порушення його законних прав та інтересів на вільне користування своїм майном.
Відповідно до положень протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно практики Європейського суду з прав людини «мирне володіння» означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності особи. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використовувати власність, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади, рішення суду Wiggins v. United Kingdom Appl. 7456/76 (1979).
На думку суду, виходячи із правил застосування норм статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закладених у судовій практиці Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах мало місце втручання у право власності позивача на транспортний засіб шляхом обмеження такого права, при цьому, «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав позивача дотримано не було, оскільки добросовісно та у встановленому законом порядку набувши право власності на транспортний засіб, позивач був обмежений у реалізації такого права шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням VOLKSWAGEN TOURAN, кузов НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .
Суд зазначає, що умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб`єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.
В свою чергу, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлює одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.
Тобто, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
При цьому, виходячи з наведених вище положень законодавства, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Разом з цим, задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених КАС України.
Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.
Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях щодо відмови у скасуванні рішення про зняття з обліку у зв`язку з вибраковкою автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN, кузов НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв у межах та спосіб, передбачений Порядком №1388, при цьому, позовні вимоги про зобов`язання скасування запису в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням VOLKSWAGEN TOURAN, кузов НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з вимогами Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практики Європейського суду з прав людини щодо захисту права власності на транспортний засіб.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях поновити державну реєстрацію VOLKSWAGEN TOURAN, кузов НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , суд зазначає, що оскільки ані Законом України «Про дорожній рух», ані Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, ані Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №379 від 11.08.2010, не передбачена можливість поновлення (відновлення) державної реєстрації транспортного засобу після його зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням, то задоволення цієї вимоги судом буде виходом за межі наданих повноважень та втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень у спосіб, не передбачений законом. Тому, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях скасувати запис в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про зняття з обліку у зв`язку з вибракуванням VOLKSWAGEN TOURAN, кузов НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник