Справа № 320/27376/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ заступника начальника Головного управління ДПС у Київській області № 801-п від 10.05.2023 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )»;

- визнати незаконними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Київській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ;

- визнати незаконними та скасувати наступні податкові повідомлення - рішення: від 14.07.2023 № 12618/10-36-24-06/НОМЕР_1; від 14.07.2023 №12624/10-36-24-06/НОМЕР_1; від 14.07.2023 №12626/10-36-24-06/НОМЕР_1; від 14.07.2023 №12625/10-36-24-06/НОМЕР_1; від 14.07.2023 № 12627/10-36-24-06/ НОМЕР_1 .

- визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Київській області щодо переведення фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на загальну систему оподаткування та у зв`язку з цим щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 12.04.2019 №61 про анулювання реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 платником єдиного податку;

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 14.07.2023 № 12618/10-36-24-06/НОМЕР_1, № 18624/10-36-24-06/НОМЕР_1, № 12626/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , № 12625/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , № 12627/10-36-24-06/ НОМЕР_1 ;

- в іншій частині адміністративного позову - відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області витрати по сплаті судового збору у сумі 13 420 грн;

У подальшому, 28.10.2024 представник позивача Кононенко О.С. звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 заяву задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог щодо розподілу витрат, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для стягнення спірних витрат відсутні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у період з 01.04.2018 фізична особа - платник-податків ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та була платником єдиного податку 2-ої групи.

Рішенням Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 12.04.2019 №61 анульовано реєстрацію фізичної особи ОСОБА_1 платником єдиного податку 31.03.2019.

На підставі п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пункту 82 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК), та у зв`язку із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису № 001022167 від 11.08.2021 про держави реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-платника податків, наказу від 10.05.2023 №801-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , виданого ГУ ДПС у Київській області. ОСОБА_2 - головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області та ОСОБА_3 - головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 (скорочено - фізична особа-платник податків ОСОБА_1 ) вимог податкового. валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 07.03.2018 по 11.08.2021.

Копію наказу ГУ ДПС у Київській області №801-п від 10.05.2023 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено ОСОБА_1 11.05.2023 особисто під підпис. Направлення про проведення позапланової виїзної перевірки від 10.05.2023 № 3099 та №3100 пред?явлено для ознайомлення ОСОБА_1 11.05.2023 особисто під підпис.

Документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 проводилася за адресами: АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.05.2023 (вх. ГУ від 12.05.2023 №27903/6).

Перевірка проводилась в приміщенні Головного управління ДПС у Київській області з 11.05.2023 по 17.05.2023.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 24.05.2023 № 10251/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , згідно висновків якого за позивачем встановлені наступні порушення :

- пункту 44.1 статті 44 ПК, а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 надано для проведення документальної позапланової виїзної перевірки первинні документи не в повному обсязі;

- пп. 49.18.5 п.49.18 ст.49 п.177.11 ст.177 ПК, а саме податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 та за 2019 рік до контролюючого органу не подано, а декларації про майновий стан і доходи 2020 рік та 2021 рік подано несвоєчасно;

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 ПК, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.04.2019 по 11.08.2021 на загальну суму 4 615 552,34 грн., в т.ч. за 2019 рік у розмірі 1 223 590,19 грн., за 2020 рік у розмірі 2 109 414,83 грн. та за 2021 рік у розмірі 1 282 547 грн., та що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 830 799,42 грн., в т. ч. за 2019 рік у розмірі 220 246,23 грн., за 2020 рік у розмірі 379 694,67 грн. та за 2021 рік у розмірі 230 858,52 грн.;

- пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК, в частині заниження чистого оподатковуваного Доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.04.2019 по 11.08.2021 на загальну суму 4 615 552,34 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 69 233,30 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 ст. 183. п. 187.1 ст. 187 ПК, а саме фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 занижено податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 915 304,00 грн.

На підставі висновків акту позапланової перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 14.07.2023 № 12618/10-36-24-06/НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 680, 00 грн.;

- від 14.07.2023 № 18624/10-36-24-06/ НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1020,00 грн.;

- від 14.07.2023 № 12626/10-36-24-06/НОМЕР_1 про збільшення сум грошового зобов?язання по військовому збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 69 233,30 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 835,39 грн.;

- від 14.07.2023 № 12625/10-36-24-06/НОМЕР_1 про збільшення сум грошового зобов?язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 830 799,42 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 22 024,62 грн;

- від 14.07.2023 № 12627/10-36-24-06/НОМЕР_1 про збільшення сум грошового зобов?язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 915 304,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 23 324,40 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що дії контролюючого органу щодо прийняття рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача не можуть бути визнані протиправними, оскільки самі по собі дії не є юридично значимими та не мають безпосереднього впливу на стан суб`єктивних прав та обов`язків суб`єкта господарювання, вони не встановлюють ніяких вимог чи обов`язкових правил поведінки для платника податків; оскільки перевірка господарської діяльності позивача проведена, тому, навіть за умови наявності підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування, суд не зможе захистити порушене право, так як це не є підставою для спростування даних акту перевірки.

У свою чергу, суд вказав, що рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку прийняте не на підставі акта за наслідками проведеної перевірки за фактом наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, відтак контролюючий орган при його прийнятті діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, через що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: копії Договору про надання правової допомоги № 14/06/23 від 14.06.2023; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС №7038/10; ордер Серії АІ №1436689; рахунок-фактуру від 23:08.2023 № 23/08/23; Акт наданих послуг від 17.07.2024; платіжної інструкції AT «СЕНС БАНК» № @2PL404002 від 23.08.2023; платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» б/н від 23.08.2023; виписки про рух коштів за рахунком Адвокатського бюро «ОЛЕНИ КОНОНЕНКО» від 23.08.2023; Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 14/06/23 від 14.06.2023 та Додаткової угоди № 2 від 13.06.2024.

Згідно вказаних документів адвокатом були надані послуги на суму 19 000 грн, а саме: підготовка та подання - позовної заяви, письмового підтвердження; відповіді на відзив; клопотань; здійснення підготовки додатків до позовної заяви для подання до Київського окружного адміністративного суду (підготовлено 5 процесуальних документів та сформовано додатки до позовної заяви в двох примірниках).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що заявлені представником позивача до відшкодування 19 000 грн витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Тому, суд першої інстанції, аналізуючи подані представником позивача докази, обґрунтування в поданій до суду заяві, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розмір витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що надані позивачем документи не відповідають вимогам закону. Проте, жодних обґрунтувань тому, у чому саме полягає таке невідповідність відповідач не навів. Також скаржник вказує про те, що заявлений розмір витрат у 19 000 грн не відповідає критерію дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. Водночас, суд першої інстанції врахувавши ці критерії зменшив розмір цих витрат до 10 000 грн.

Інших доводів щодо необґрунтованості рішення про стягнення судових витрат скаржник не навів.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 10.07.2025.