Справа № 747/296/25
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/296/25
Провадження № 2-а/747/12/25
РІШЕННЯ

іменем України

07.07.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді - Тіщенко Л.В.

секретаря - Зірки В.П.

представника позивача - Менька Д.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в селищі Талалаївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування позову зазначає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 59 від 29.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 була надіслана повістка через відділення «Укрпошти» рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця проживання. Повістка сформована за допомогою ЄДРПЗ. Під час вручення повістки ОСОБА_1 був відсутній за вказаною адресою, чим порушив під час дії особливого періоду вимоги абз.2 ч.1, абз. 8 ч.3 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме під час вручення повістки був відсутній за вказаною адресою. З постановою позивач не погоджується, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2025 року, де зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою. Сформованою листом «Укрпошта» і АІТС «Оберіг від 22.11.2024, в результаті чого опинився в розшуку по системі «Оберіг», і у поясненнях до якого ОСОБА_1 зазначив, що повістку не отримував, ні в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 29 квітня 2025 року, не зазначено номер повістки, сформованої за допомогою ЄДРПЗ, якою здійснено виклик ОСОБА_1 . Також не вказано дату формування повістки та день, у який ОСОБА_1 мав з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У протоколі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2025 року зазначено, що до нього додається копія повістки «Укрпошта» від 22.11.2024, однак з доданої до протоколу «повістки» вбачається, що це не повістка, а копія поштового конверта з номером відстеження від 22.11.2024 та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.11.2024. З відстеження поштового відправлення із сайту «Укрпошта» вбачається, що поштове відправлення прийнято 26.11.2024 у м Києві, прибуло до відділення Талалаївка - 28.11.2024, повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) - 02.12.2024, вручено за довіреністю Срібне - 05.12.2024. Тобто днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місяця проживання є 02.12.2024, оскільки саме у цей день поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Тобто днем його явки за викликом мав бути період протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового звязку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, тобто до 02.12.2024. Тому в розумінні п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, можливо припустити. Що ОСОБА_1 вважається належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 02.12.2024, тобто в останній день, який міг бути визначений для такої явки, тому позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст 210-3 КУпАП не доведена, оскільки відсутні буд-які докази того, що він був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2025 року, ні в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 29 квітня 2025 року не зазначено номер повістки, дати, на яку викликався позивач, а рекомендоване поштове повідомлення АТ «Укрпошта», яке повернуто відправнику, не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як це передбачено п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Крім того, згідно ч.7 ст 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених, зокрема, ст 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Якщо позивач повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк до 02.12.2024, тому саме цей день вважається датою вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, п протоколі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою від 24.11.2024, в результаті чого опинився в розшуку по системі «Оберіг» з 15.12.2024. Тобто станом на 15.12.2024 відповідачем було виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином останнім днем тримісячного строку накладення адміністративного стягнення на позивача могло бути як 02.03.2025, так і 15.03.2025. Незважаючи на закінчення встановленого ч.7 ст 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, 29.04.2025 року представником відповідача винесено постанову № 59 за ч.3 ст 210-1 КУпАП, тому оскільки оскаржувану постанову винесено поза межами тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, така постанова не може залишатися чиною та підлягає скасуванню. Тому представник позивача просить суд поновити строк на подання позову про скасування постанови № 59 від 29.04.2025 року, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 59 від 29.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн, провадженя у справі закрити.

Ухвалою від 16 травня 2025 року поновлено строк для звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 27 травня 2025 року, яке відкладено на 07 липня 2025 року за клопотанням позивача, про що учасники справи повідомлені належним чином.

Згідно наданого представником відповідача відзиву, позов ОСОБА_1 відповідачем не визнається. На підтвердження свого заперечення проти позову представником відповідача зазначається, що згідно положень КУпАП а також Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, виявленням правопорушення необхідно вважати момент його фіксації у встановленому порядку. Тобто правопорушення фіксується у протоколі, який оформляється протягом 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила відповідне правопорушення а також в присутності такої особи. Протокол № 59 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено в день виявлення такої особи 15 квітня 2025 року, та в її присутності. Позивачу за допомогою ЄДРПВР було сформовано повістку № 1363358 від 22.11.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.12.2024 о 09:00 год, яку було направлено засобами поштового звязку через Укрпошту за адресою АДРЕСА_1 . Направлена позивачу повістка повернулась з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Отже ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме його структурний підрозділ другий відділ, у відповідності до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560, отримав підтвердження, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик, так як належним підтвердженням його оповіщення було день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_4 під час уточнення облікових даних. Позивач не повідомив про причину неявки у встановленому порядку не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати та часу прибуття, а в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином в діях ОСОБА_1 вбачалось порушення вимог законодавства про мобілізацію, за яке настає відповідальність за ч.3 ст 210-1 КУпАП. Оскільки відповідно до вимог законодавства протокол про адміністративне правопорушення має складатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то 15 квітня 2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 59 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Протокол складався в його присутності, в ньому зазначено місце, час і дату складеного протоколу 10:00 год 29 квітня 2025 року, тобто позивач був обізнаний із змістом протоколу, але на розгляд протоколу не з`явився. На думку представника відповідача володіння інформацією про дату, час та місце розгляду справи, не з`явлення на її розгляд та свідоме уникнення права подавати докази на свій захист вказують на усвідомлення ним результатів розгляду справи. Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 29 квітня 2025 року. Оскільки відповідач, як державний орган, при винесені оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тому представник відповідача у відзиві просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача Менько Д.Д. позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, так як оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст 283 КУпАП, а саме в ній не розкрито суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст 210-1 КУпАП, оскеільки в постанові на підтвердження вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_4 був відсутній за визначеною адресою, але зазначена частина не передбачає адміністративну відповідальність за відсутність за визначеною адресою реєстрації місця проживання. Крім того, оскаржувана постанова винесена поза строками, встановленими сть38 КУпАП, що виключає притягнення до адміністративної відповідальності саме по собі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сторона відповідача повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, до суду надано відзив на позов. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 направлена повістка № 1363358 про явку на 08.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних (а.с.38 зв-39). Згідно копії поштового конверта та рекомендованого повідомлення, яке направлялось 22.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , на довідці про причину повернення зазначено, що лист повертається, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.18-19) 15 квітня 2025 року офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , суть якого полягала в тому, що 15 квітня 2025 року о 18.00 год ОСОБА_4 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повіткою, сформованою листом «Укрпошти» і АІТС «Оберіг» № 937 від 22.11.2024, в результаті чого опинився в розшуку по системі «Оберіг» з 15.12.2024. Дії ОСОБА_4 підпадають під порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст 210-1 КУпАП. Також особі роз`яснено положення ст 63 Конституції України та ст 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться 29 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 4. Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 в протоколі, з правопорушенням він не згоден, тому що про явку до військкомату нічого не отримував (а.с.15-17). 29 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 винесено постанову № 59 про притягнення ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності на ч.3 ст 210-1 КУпАП та наклав штраф в розмірі 17 000 грн за скоєння даного адміністративного правопорушення. В постанові вказано, що ОСОБА_4 був відсутній в час вручення повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, чим порушив вимоги під час дії особливого періоду вимоги ч.1 аб 2, ч.3 аб 8 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (а.с. 12-13) Копія даної постанови супровідним листом від 01.05.2025 року направлена ОСОБА_4 (а.с. 14)

При розгляді судом даної адміністративної справи застосовуються наступні норми права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона виражається в діях або бездіяльності, що порушують вимоги законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП можуть бути призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи, які порушили відповідні норми. Суб`єктивна сторона виражається як в умисній формі вини так і необережності. Частина 3. ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду. Таким чином, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні. Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. У п. 41

Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Згідно з п. 82 «Правил надання послуг поштового зв`язку» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 вбачається, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 937, то повістка надсилалась позивачу за адресою місця реєстрації, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено 08.12.2024. Повістка повернулась відправнику не врученою 02.12.2024 року. З врахуванням наведених вище нормативних положень належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_4 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки працівника пошти про його відсутність за адресою місця реєстрації по АДРЕСА_1 , є 02.12.2024, тобто вбачається, що належним чином ОСОБА_4 повідомлено саме 02.12.2024 року. Постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності винесена відповідачем 29 квітня 2025 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена законодавством України. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно зі ст 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом у відповідності до ч.1 ст 7 КУпАП. Частина 1 ст 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як було встановлено в ході судового розгляду оскаржувана постанова винесена представником відповідача більше ніж через чотири місяці після належного підтвердження позивача, яким була відмітка про його відсутність за місцем проживання. Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Таким чином, адміністративне стягнення накладене на позивача постановою, що винесена 29.04.2025 року, тобто поза межами строку, котрий встановлений законодавцем - три місяці з дня виявлення. Згідно з п.7ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП. Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправною, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, а постанову про адміністративне правопорушення № 59 від 29.04.2025 року підлягає скасуванню а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст 210-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 484 грн 48 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 59 від 29 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, і провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) 48 коп у рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлений 14 липня 2025 року.

Суддя Л.В.Тіщенко