Справа № 160/5098/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2025 рокуСправа №160/5098/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
17.02.2025 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами про:
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
27.03.2025 відповідач подав до суду пояснення, у яких проти позову заперечив, вказав, що внаслідок ненадання платником податків ОСОБА_1 до перевірки первинних документів, що підтверджують понесені витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням інвестиційного прибутку від операцій інвестиційними активами, відсутнє підтвердження оплати витрат на придбання інвестиційних активів, тому висновки перевірки є вірними та законними. Просив відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 поновлено провадження у справі № 160/5098/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у зв`язку із надходженням до суду витребуваних документів.
Суддя Ремез К.І. перебувала у відпустці з 15.04.2025 по 16.04.2025, з 21.04.2025 по 23.05.2025, з 27.05.2025 по 13.06.2025, з 17.06.2025 по 24.06.2025.
Згідно положень статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі пп.191.1.1 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 VI зі змінами та доповненнями (далі Кодекс), відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) від 13.08.2024 №3500 п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 », у зв`язку з надходженням інформації щодо отримання ОСОБА_1 доходів від операцій з інвестиційними активами та неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2021рік, головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС Арих Тетяною Вікторівною проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.
Перевірка проводилась з 27.09.2024 по 01.10.2024 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.
У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальним за ведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, з метою виконання обов`язку щодо подання податкової декларації, є ФОП ОСОБА_1 .
Перевірка проведена відповідно до нормативно-правових (законодавчих) актів: Конституції України;- Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI); Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-IV;- Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV; Кодексу законів про працю України;- Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 №8073-Х; інших нормативних документів, які регламентують питання повноти нарахування та своєчасності сплати відповідних податків, зборів та інших податкових платежів.
Фізична особа платник податків ОСОБА_1 у третьому та четвертому кварталі 2021 року отримав доходи, які згідно з Кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (далі - податковій декларації) за 2021 рік.
Так, згідно з відомостями з ЦБД ДРФО в липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2021 року фізична особа платник податків ОСОБА_1 отримав дохід від ТОВ""ЕЙ.БІ.ПРОСПЕРІТІ в сумі 730 000,00 грн у вигляді інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами (ознака доходу 112).
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій (у випадках коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим) встановлено, що платником податків ОСОБА_1 за період, що перевірявся, податкова декларація за 2021 рік до Соборної ДПІ ГУ ДПС не подавалась.
Лист надіслано на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 Кодексу.
На дату складання акту документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 документи щодо отримання інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами не надав, податкову декларацію за 2021 рік до ГУ ДПС не подав.
Також, в порушення п.85.2 ст.85 Кодексу фізичною особою платником податків ОСОБА_1 до перевірки не надано первинні документи з питань обчислення і сплати податків та зборів за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.
Перевіркою встановлено порушення п.170.2 ст.170 з урахуванням п.167.1 ст.167, пп.1.2, пп.1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням у ІІІ, IV кварталі 2021 року 730 000,00 грн як загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток) від операцій з інвестиційними активами, отриманий протягом такого звітного року та донараховано за 2021 рік: податок на доходи фізичних осіб у розмірі 131 400,00 грн (730 000,00 х 18 % = 131 400,00 грн), військовий збір у розмірі 10 950,00 грн (730 000,00 х 1,5% = 10 950,00 грн).
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 :
1) пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, пп. 170.2.1 п.170.2 ст.170 Кодексу, а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2021 рік.
2) п.44.1 п.44.3 ст.44, пп. «а» п.176.1 ст.176, пп.170.2.1 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями), п.1 Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 23 червня 2017р. №591 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу» в частині не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, суми інвестиційного прибутку від операцій з інвестиційними активами, внаслідок її ненадання до перевірки.
3) порушення п.170.2 ст.170 з урахуванням п.167.1 ст.167 Кодексу, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу шляхом не декларування інвестиційного прибутку, отриманого протягом 2021 року, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань за 2021 рік з податку на доходи фізичних осіб на суму 131 400,00грн. 4) пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу шляхом не декларування інвестиційного прибутку, отриманого протягом 2021 року, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань за 2021 рік з військового збору на суму 10 950,00 грн.
Також судом встановлено наступне.
03.08.2020 протоколом загальних зборів учасників ТОВ"ЕЙ.БІ.ПРОСПЕРІТІ" № 03/08/20 було вирішено збільшити розмір статутного капіталу товариства з 1000,00 грн до 10 001 000,00 грн, частка ОСОБА_1 становила 50%, позивач зобов`язався довнести у статутний капітал грошові кошти у сумі 5 000 000,00 грн.
10.09.2020 протоколом загальних зборів учасників ТОВ"ЕЙ.БІ.ПРОСПЕРІТІ" № 10/09/20 було вирішено зменшити розмір статутного капіталу товариства з 10 001 000,00 грн до 1000,00 грн, частка ОСОБА_1 становила 50%, товариство зобов`язалося повернути позивачеві частку у статутному капіталі у сумі 5 000 000,00 грн у строк до 31.12.2030.
Повернення частки позивача товариством відбувалося згідно з платіжними інструкціями № 603 від 16.07.2021 на суму 100 000,00 грн, № 669 від 13.08.2021 на суму 150 000,00 грн, № 758 від 13.09.2021 на суму 75 000,00 грн, № 764 від 14.09.2021 на суму 75 000,00 грн, № 781 від 20.09.2021 на суму 50 000,00 грн, № 861 від 11.10.2021 на суму 50 000,00 грн, № 863 від 12.10.2021 на суму 50 000,00 грн, № 878 від 21.10.2021 на суму 50 000,00 грн, № 973 від 22.11.2021 на суму 50 000,00 грн, № 1064 від 20.12.2021 на суму 80 000,00 грн.
Зазначене також підтверджується банківськими виписками, фінансовою звітністю мікропідприємства, наданих ТОВ "ЕЙ.БІ.ПРОСПЕРІТІ" на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Суд зазначає, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом від продажу інвестиційного активу та його вартістю, яка визначається як сума витрат на придбання активу (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України).
Так, сума інвестиційних видатків (5 000 000,00 грн) позивача у 2021 році перевищила суму його інвестиційного доходу (730 000,00 грн).
Положення підпунктів 83.1.1, 83.1.2, 83.1.6 п.83.1 ст.83 Кодексу передбачають, що матеріалами, які є підставою для висновків під час проведення перевірок є документи, визначені Кодексом, податкова інформація та інші матеріали, отримані у порядку та у спосіб, передбачені Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи ДПС.
Відповідно до ст.72 Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органу ДПС використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надана органу ДПС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДПС завдань та функцій.
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій (у випадках коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим) встановлено, що платником податків ОСОБА_1 за період, що перевірявся, податкова декларація за 2021 рік до Соборної ДПІ ГУ ДПС не подавалась. Відповідно до п.176.1 ст.176 Кодексу платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію ; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. Також, нормою пп. 170.2.1 п.170.2 ст.170 Кодексу передбачено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.
Згідно п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.
Так, статтею 42 ПК України унормовано, що Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (42.1.). Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (42.2.). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (42.3.).
Обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків кореспонденції у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції від органів ДПС України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.02.2024 у справі № 600/5156/21-а.
Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення поштової кореспонденції чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо її вручення.
Суд зазначає, що системний аналіз зазначених вище норм дає можливість дійти висновку, що у цій справі платник податку був зобов`язаний не лише подати податкову декларацію, але й повідомити податковий орган про зміну своєї адреси якщо така відбувалася.
Також, позивачу було достеменно відомо про отримання інвестиційного прибутку та понесення інвестиційних витрат, а права та обов`язки платника податків є загальновідомими та визначені у ПК України.
Порушення обов`язку щодо подання податкової звітності та підтверджуючих документів з боку позивача - платника податків призвело до додаткового навантаження на роботу контролюючого органу та судову систему.
Так, спір у цій справі виник саме через неподання позивачем податкової звітності та документів, які підтверджують понесення інвестиційних видатків, а не через неправомірні дії відповідача або оператора поштового зв`язку.
Суд зазначає, що верховенство права це принцип, за яким усі люди і інститути, включаючи уряд, підпорядковуються закону, а не свавіллю. Він означає, що ніхто не є вищим за закон, і що держава може діяти лише в межах, визначених законом, а також що кожен має право на справедливий судовий розгляд.
З огляду на те, що платники податків мають не лише права, а й обов`язки, виконання яких не було дотримано позивачем, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Кодексу дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Кодексу платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 ст.163 Кодексу визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п.164.1 ст.164 Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Підпунктом 164.2.4 пункту 164.2 ст.164 Кодексу до складу бази оподаткування включена частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 Кодексу.
Згідно з пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Кодексу платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Одночасно доходи, визначені ст.163 Кодексу є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу).
Положення підпунктів 83.1.1, 83.1.2, 83.1.6 п.83.1 ст.83 Кодексу передбачають, що матеріалами, які є підставою для висновків під час проведення перевірок є документи, визначені Кодексом, податкова інформація та інші матеріали, отримані у порядку та у спосіб, передбачені Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи ДПС.
Відповідно до ст.72 Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органу ДПС використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надана органу ДПС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДПС завдань та функцій.
Відповідно до п.176.1 ст.176 Кодексу платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію ; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Також, нормою пп. 170.2.1 п.170.2 ст.170 Кодексу передбачено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.
Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.
Згідно із п.49.1 ст.49 Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.
Відповідно до п.164.1 ст.164 Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до п.164.2 Кодексу «До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:
164.2.9 інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.811 п.14.1 ст.14 визначено, що інвестиційний прибуток для цілей розділу IV цього Кодексу - дохід у вигляді позитивної різниці між доходом, отриманим платником податку від проведення операцій з цінними паперами з урахуванням курсової різниці, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, та витратами на придбання таких інвестиційних активів.
Згідно пп. 170.2.7. а) п.170.2 ст.170 термін "інвестиційний актив" означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.
Особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначені п.170.2 ст.170 Кодексу, а саме: підпунктом 170.2.1 п.170.2 ст. 170 Кодексу визначено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.
Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.
Згідно пп.14.1.81 п.14.1 ст.14 Кодексу інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Інвестиції поділяються на: а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об`єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу; б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів.
Фінансові інвестиції поділяються на: прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою; портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку; в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій.
Згідно з пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 Кодексу - інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу, або вартістю інвестиційного активу, що була задекларована особою як об`єкт декларування у порядку одноразового (спеціального) добровільного декларування відповідно до підрозділу 9 4 розділу XX цього Кодексу, з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).
До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента, зменшення статутного капіталу такого емітента чи ліквідації такого емітента.
Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.
Згідно з пп.170.2.6 п.170.2 ст. 170 Кодексу до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.
Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.
Згідно пп.170.2.8 п.170.2 ст.170 Кодексу не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу: а) дохід, отриманий платником податку протягом звітного податкового року від продажу інвестиційних активів, якщо сума такого доходу не перевищує суму, визначену в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу; б) дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадку, визначеному підпунктами 165.1.40 та 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
У випадках, зазначених у підпунктах "а" і "б" цього підпункту, платник податку не включає до розрахунку загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами суму доходів та витрат на придбання таких інвестиційних активів.
Згідно до п.167.1 ст.167 Кодексу ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.
Відповідальною за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку до бюджету є особи, визначені у статті 171 Кодексу в тому числі: особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
З 03.08.2014 набрав чинності Закон України від 31.07.2014 №1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» (далі Закон №1621-VII), яким на період до 01.01.2015 запроваджено військовий збір.
Відповідно до пп.1.1 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу з урахуванням змін, внесених Законом №1621-VII платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Кодексу, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.
Законами України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та №77-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», які набрали чинності з 01.01.2015, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором.
Так, відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи-нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу).
Відповідно до пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 176.1 ст. 176 ПКУ визначено, що платники податку зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого ПКУ, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.
Статтею 1 розділу І Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Обов`язкові реквізити, які повинні мати первинні документи передбачено статтею 9 Закону № 996.
Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163.
Згідно з підпунктом "а" пункту 176.1 статті 176 розділу IV платники податків ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу. Згідно пп.11-13) пункту 3 Порядку від 23.06.2017 №591 у графі 9 Книги обліку відображається назва (перелік) понесених витрат; у графі 10 зазначаються реквізити документа, що підтверджує понесені витрати; у графі 11 зазначається сума понесених витрат.
Вактично понесені фізичною особою витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав) підтверджуються документами, що засвідчують факт здійснення розрахункових операцій.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, визначені статтею 44 Кодексу, згідно якої: п.44.1 ст. 44 Кодексу: для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.3 ст. 44 Кодексу: платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 39 2, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу; 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).
Пунктом 85.2 статті 85 Кодексу, визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відтак, керуючись вищевикладеним, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є частково доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно положень частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені в частково, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 1193,07 грн підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез