Справа № 520/13827/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. Справа № 520/13827/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.06.25 по справі № 520/13827/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - Військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України в розмірі 159 040 грн 36 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, згідно якої уточнити позовні вимоги та коло відповідачів, які мають відповідати за даним позовом.

Позивач 03.06.2025 подав до суду через систему "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої останній виклав доводи щодо необхідності залучення до справи співвідповідачів.

Разом з тим, позивачем на вимогу суду не подано до суду уточненої позовної заяви з уточненням позовних вимог відповідно кожного відповідача.

Згідно позовної заяви позовні вимоги заявлені лише до одного відповідача - Військової частини НОМЕР_2 .

Тобто, у вказаний судом строк - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, тобто до 09.06.2025, з урахуванням вихідних днів, та станом на момент прийняття зазначеної ухвали, позивач недоліки позовної заяви не усунув, клопотання про продовження строку на усунення недоліків до суду не подав, у зв`язку з чим позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - Військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про стягнення заробітної плати - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що у тексті позовної заяви чітко і зрозуміло описано обставини, що свідчать про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 на отримання нарахованого на виконання рішення суду військовою частиною грошового забезпечення.

Повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливлює доступ ОСОБА_1 до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, що, у даному випадку, свідчить про порушення ст.ст. 6, 13 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , скористалось своїм правом та надало до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

Отже, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки.

Відповідач, Міністерство оборони України, також подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що відповідно до пункту 15 Положення про Міноборони, Міноборони є окремою юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

На думку представника Міністерства оборони України, позивач не проходить військову службу та не займали жодних посад в штаті Центрального апарату саме Міністерства оборони України, як юридичної особи.

Отже, аналіз вказаних вище приписів законодавства, якими визначені повноваження Міноборони, аналіз характеру позовних вимог, в яких позивач просить ухвалити рішення, яким встановити факт перебування у заявника на утриманні повнолітньої дитини-інваліда другої групи, свідчать про відсутність у Міноборони повноважень, зобов`язання та об`єктивної можливості надати більш детальну інформацію щодо предмету спору.

Крім того, жодного порушення з боку саме Міноборони, покладених на нього законодавством повноважень, жодних протиправних діянь чи рішень, позивачем не зазначено і не доведено.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , також подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що сторони судового процесу, зокрема позивач, повинні брати активну участь у збиранні доказової інформації з метою підтвердження обґрунтованості своєї позиції перед судом.

Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.

Представник відповідача вважає, що позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, поки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності. Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаний судом строк - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, тобто до 09.06.2025, з урахуванням вихідних днів, та станом на момент прийняття зазначеної ухвали, позивач недоліки позовної заяви не усунув, клопотання про продовження строку на усунення недоліків до суду не подав, у зв`язку з чим позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому, слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 по справі №826/16958/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.02.2024 у справі №990/150/23 виклала такі висновки: "Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги."

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України в розмірі 159 040 грн 36 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, згідно якої уточнити позовні вимоги та коло відповідачів, які мають відповідати за даним позовом.

Позивач 03.06.2025 подав до суду через систему "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої останній виклав доводи щодо необхідності залучення до справи співвідповідачів.

Разом з тим, позивачем на вимогу суду не подано до суду уточненої позовної заяви з уточненням позовних вимог відповідно кожного відповідача.

В прохальній частині позову позовні вимоги заявлені тільки до відповідача - Військової частини НОМЕР_2 .

Суд першої інстанції встановивши невідповідність позовних вимог до суб`єктного складу учасників справи, залишив позов без руху та надав час для усунення його недоліків.

На виконання вимог суду позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

З підстав не усунення недоліків позовної заяви суд першої інстанції повернув позов.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів, їх заміна та залучення співвідповідача у разі необхідності.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним чи залучення співвідповідача. Заміна чи залучення відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Крім того, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Отже, визначення належного суб`єктного складу учасників процесу є обов`язком суду, який за своєю ініціативою визначити належний склад учасників у справі, зокрема залучення належного співвідповідача, третьої особи, а тому не зазначення у прохальній частині позовної заяви співвідповідача не є підставою для повернення позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивач висловив свою думку щодо статусу учасників справи, в заяві про усунення недоліків (а.с. 11-14), що свідчить про виконання ним вимог суду.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позову підлягає скасуванню, як прийнята з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову, у зв`язку з чим ухвала суду на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 520/13827/25 - скасувати.

Адміністративну справу № 520/13827/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про стягнення заробітної плати направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц