Справа № 160/31572/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, за період з 24.01.2024 по 06.02.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, за період з 24.01.2024 по 06.02.2024.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 27.01.2024 року при виконанні обов`язків по захисту Батьківщини під час бойових дій останній отримав травму (поранення). Внаслідок отриманого поранення, був евакуйований та госпіталізований. Відповідно до Виписки №2786 перебував на стаціонарному лікуванні з 24.01.2024 по 26.01.2024 рік. Відповідно до Виписки №235 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.01.2024 по 06.02.2024 рік. Відповідно до Довідки ВЛК №127 від 06.02.2024 року: травма, ТАК, пов`язана з проходженням служби. Травма легкого ступеню. Потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів. Позивач зазначає, що за час перебування на стаціонарному лікуванні відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 виплачується додаткова винагорода в збільшеному до 100 000 гривень розмірі. Однак, позивач зазначає, що відповідачем не здійснено виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні: з 24.01.2024 по 06.02.2024. Представником позивача 07.08.2024 року було направлено адвокатський запит до відповідача в якій просив нарахувати та виплатити в повному розмірі в період перебування на стаціонарному лікуванні підвищену додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. з урахуванням фактично виплачених сум. Відповідачем надано відповідь від 07.09.2024 р., в якій зазначено, що оскільки позивач з 02.04.2024 року виключений з усіх видів грошового забезпечення, у зв`язку з неповерненням до військової частини після лікування, то виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000, грн. за такий період не вбачається правомірною. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача та такою, що порушує його права, тому звернувся до суду з цим позовом.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 10.12.2024 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
16 грудня 2024 року представником Військової частини НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 26.02.2024 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що не повернувся з лікування до місця несення служби. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 84 від 20.03.2024 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що самостійно повернувся до місця несення служби 20.03.2024 року. Фактично, позивач був відсутнім на службі без поважних причин у період з 06.02.2024 по 20.03.2024 року, що в свою чергу було підставою для невключення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороди за лютий 2024. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 98 від 03.04.2024 року ОСОБА_1 02.04.2024 самовільно залишив місце служби. Щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди за період знаходження на стаціонарному лікуванні за період з 24.01.2024 по 31.01.2024 Військова частина НОМЕР_1 зазначає наступне. До повторного залишення місця несення служби позивачем 02.04.2024 року, останній не надав до військової частини НОМЕР_1 медичні документи на підтвердження знаходження на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення у січні 2024 року. Крім того, відповідно до п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, грошове забезпечення не виплачується, зокрема: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Як зазначено у п. 2 розділу І Порядку додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців. З урахування наведеного, 02.04.2024 року позивач самовільно залишив місце несення служби та наразі є відсутнім на службі без поважних причин, що з урахуванням вимог діючого законодавства позбавляє його права на отримання будь-яких виплат до повернення до місця несення служби. З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України відповідач вважає, що підстави для нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.12.2023 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується Витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №369 від 21.12.2023 року.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2024 року № 127 позивачу проведено медичний огляд ВЛК госпітальною при військовій частині НОМЕР_2 « 06» лютого 2024 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва). Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня. Тяжкість отриманої травми: ЛЕГКА (згідно Наказу МОЗ №370 від 04.07.2007). На підставі статті 81 графи 11 Розкладу хвороб. Потребує відпустки для лікування після травми на 30 (тридцять) календарних днів.
Матеріалами справи підтверджено, що в результаті отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:
з 24.01.2024 по 26.01.2024 КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР, відділення загальної хірургії (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2786, форма первинної облікової документації №27/о, затверджений Наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110);
з 27.01.2024 по 06.02.2024 Військова частина НОМЕР_2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №235, за формою №027/о, затверджений Наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110).
Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №59 від 26.02.2024 року вважати такими, що не повернулися до розташування підрозділу після закінчення лікування, вважати такими, що самовільно залишили військову частину або місце служби солдата ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 і який не повернувся до місця служби зі стаціонарного лікування, зняти зі всіх видів забезпечення (крім котлового забезпечення) з 22 лютого 2024 року. На підставі пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 солдату ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 і який самовільно залишив військову частину або місце служби 06 лютого 2024 року, виплату грошового забезпечення призупинити з 06 лютого 2024 року.
Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №84 від 20.03.2024 року рядового ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 і який самовільно залишив місце служби 06 лютого 2024 року, вважати таким, що 20 березня 2024 року самостійно повернувся до Військової частини НОМЕР_1 , зарахувати на всі види забезпечення з 20 березня 2024 року та поновити виплату грошового забезпечення з 20 березня 2024 року, а з 21 березня 2024 року зарахувати на котлове забезпечення.
Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №98 від 03.04.2024 року солдата ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , зняти з усіх видів забезпечення з 03 квітня 2024 року, а з котлового забезпечення з 04 квітня 2024 року. На підставі пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 солдату ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину або місце служби 02 квітня 2024 року, виплату грошового забезпечення призупинити з 02 квітня 2024 року.
07 серпня 2024 року представник позивача адвокат Мандрик В.В. звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому просив здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням за січень 2024 року.
07 вересня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 листом №2069/2/5.9/946 повідомила представника позивача про те, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №369 від 21.12.2023 року рядового ОСОБА_1 зараховано до особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №98 від 03.04.2024 року рядовому ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину або місце служби, виплату грошового забезпечення призупинено з 02 квітня 2024 року. Нарахування та виплата всіх належних видів грошового забезпечення рядовому ОСОБА_1 здійснюється у відповідності до чинних наказів командира Військової частини НОМЕР_1 . Згідно Наказу Міністерства Оборони України від 26.09.2023 року №566 «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» розділ XXXIV п.15, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період з 24.01.2024 року по 06.02.2024 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців- діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції на час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок №260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Отже, судом вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
Отже, з 01.02.2023 року Порядок №260 містить в собі умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану та є застосовним до спірних правовідносин.
З системного аналізу наведених норм Постанови №168 судом зроблено висновок про те, що необхідними для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, є - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому суд зауважує, що постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується винагорода у розмірі до 100 000 гривень.
Як було встановлено судом, 23.01.2024 року позивач отримав множині вогнепальні осколкові сліпі поранення обличчя. ВОСП передньої поверхні обох стегон, ВОСП обох гомілок, Вогнепальне наскрізне поранених лівого плеча. ВОСП лівого плеча, ВОСП Бокової поверхні черевної стінки ліворуч. Вогнепальне уламкове сліпе поранення спини з наявністю металевого уламка на рівні 1.5. ВОНП правого передпліччя, ЗЧМТ. Струс головного мозку у вигляді цефалічного, вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів, Акубаротравма без пошкодження барабанної перетинки. Гостра післятравматична нейросенсорна приглухуватість ліворуч. Гострий післятравматичний риніт. СПО (від 23.01.2024) РХО вогнепальних ран, екстракція стороннього тіла (металевого уламку).
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач у зв`язку із вказаними травмами, перебував на стаціонарному лікуванні у наступних періодах та у таких закладах охорони здоров`я:
з 24.01.2024 по 26.01.2024 КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР, відділення загальної хірургії (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2786, форма первинної облікової документації №27/о, затверджений Наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110);
з 27.01.2024 по 06.02.2024 Військова частина НОМЕР_2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №235, за формою №027/о, затверджений Наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110).
Також, відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 (за формою визначеною додатком 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402) від 06 лютого 2024 року №127 позивачу проведено медичний огляд ВЛК госпітально при Військовій частині НОМЕР_2 « 06» лютого 2024 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва). Стан після операцій: хірургічні обробки ран, видалення осколків металевої щільності, VAC терапія (29-31.01.2024, 05.02.2024) з приводу мінно-вибухового поранення (23.01.2024) множинних осколкових поранень поперекової, крижової ділянок, задньої поверхні грудної клітки з дефектом м`яких тканин, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок з наявністю сторонніх тіл металевої цільності та тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня. Тяжкість отриманої травми: ЛЕГКА (згідно Наказу МОЗ №370 від 04.07.2007). На підставі статті 81 графи 11 Розкладу хвороб. Потребує відпустки для лікування після травми на 30 (тридцять) календарних днів.
Зважаючи на те, що позивачем отримано травму 23.01.2024 року, пов`язану із проходженням військової служби, проте не пов`язану із захистом Батьківщини, суд приходить до висновку, що позивач не мав права на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять підтвердження оскарження висновку ВЛК про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), згідно з якими визначено, що травма позивача пов`язана саме із проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини.
Так відповідно до п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами «a» та «б» не приймаються, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
г) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
Вид події що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії вказується у постанові ВЛК згідно з додатком 3 до Інструкції 332.
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Отже, в розумінні пункту 1 Постанови №168, пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 позивачем не підтверджено права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень під час перебування на стаціонарному лікуванні.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було допущено порушень норм Постанови №168 та Порядку № 260 при не виплаті додаткової винагороди позивачу у спірний період, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на те, що відповідачем в ході розгляду справи було доведено правомірність своїх дій та прийняття відповідних рішень, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева