Справа № 640/1271/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Справа№640/1271/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Піта Прима»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джаст Агро» (з 24.09.2021 року змініло назву на товариство з обмеженою відповідальністю «Піта Прима») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0106 від 20 жовтня 2020 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної позапланової виїзної перевірки з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень за червень 2020 року № 21/26-15-07-01-06/41199179 від 17.09.2020 року про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за червень 2020 року на суму 527 484 гривень.

Сутність порушень, встановлених актом перевірки полягає у тому, що позивачем вчинено певні порушення при веденні господарської діяльності за договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 30.04.2020 року № 01/05/2020 з ризиковим контрагентом-постачальником товарів фермерськім господарством «ЗОЛОТИЙ ТІК», оскільки відповідач вважає укладену угоду нереальною.

Зазначає, що позивачем надано до перевірки всі підтверджуючі первинні документи щодо спірного договору, а також документи, що підтверджують подальше використання придбаної пшениці.

З зазначених підстав позивач вважає висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 17.09.2020 року № 21/26-15-07-01-06/41199179 неправомірними, а винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення від 20.10.2020 року № 0106 просить визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у адміністративній справі № 640/1271/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року адміністративну справу № 640/1271/21 прийнято до провадження.

Представником відповідача надано письмовий відзив від 17.03.2021 року. В обґрунтування незгоди із позовом зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 20.10.2020 року № 0106 стали висновки, що викладені в акті позапланової документальної виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 17.09.2020 року № 21/26-15-07-01-06/41199179.

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за червень 2020 року на суму 527 484 гривень.

Зазначає, що позивачем надано документи до перевірки не в повному обсязі. Зокрема, не надано банківських виписок і сертифікатів якості щодо походження зерна з вказанням виробника продукції.

Наголошує, що узагальненою податковою інформацією від 14.08.2020 року встановлено відсутність декларування ПДВ за травень 2020 року з боку фермерського господарства «ЗОЛОТИЙ ТІК», відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів, а також відсутність його за податковою адресою.

Зазначене, на думку відповідача свідчить про укладення угоди купівлі-продажу лише на папері, без фактичного здійснення.

Посилаючись на відповідність вимогам чинного законодавства викладених в акті документальної позапланової виїзної перевірки висновків, що стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач зауважував на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джаст Агро», зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 07.03.2017 року, про що свідчить відповідний витяг з реєстру від 04.07.2025 року, зроблений на запит суду.

Видами діяльності позивача за КВЕД, зокрема є:

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство позивача змінило назву з ТОВ «Джаст Агро» на ТОВ «Піта Прима» відповідно до запису від 24.09.2021 року № 002065759.

Позивач перебуває на податковому обліку Головного управління ДПС у м. Києві та є платником податку на додану вартість з 01.04.2017 року, про що зазначено в акті перевірки від 17.09.2020 року.

В штатному розписі ТОВ «Джаст Агро» станом на 01.01.2020 року значиться 4 працівника: директор, заступник директора, менеджер з постачання та водій.

Підприємством позивача як орендарем укладено договір суборенди приміщення з ТОВ «Бліц Актив» (суборендар) площею 21,5 кв.м від 07.03.2020 року, яке розташоване за адресою: 04070, місто Київ, вулиця Максима Берлінського, будинок 20, офіс 4 з орендною платою 6000,00 гривень на місяць.

Також позивачем було укладено договір суборенди приміщення з ТОВ «ВК-ТЕХНОТРАНС» (суборендар) площею 654,7 кв.м від 16.06.2020 року № ВКТ/1, яке розташоване за адресою: Київська область, Миронівський район, село Пустовіти, вулиця Терешківка (Комсомольська), будинок 9Б з орендною платою 2500,00 гривень на місяць.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Джаст Агро» 17.07.2020 року було подано декларацію з ПДВ за червень 2020 року із сумою податкового кредиту 2 365 951,00 гривень та сумою від`ємного значення з ПДВ, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за червень 2020 року в сумі 527 484 гривень.

Фахівцями Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч гривень за червень 2020 року, про що складено акт № 21/26-15-07-01-06/41199179 від 17.09.2020 року.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за червень 2020 року на суму 527 484 гривень.

За результатами вказаного акту перевірки Головним управленням ДПС у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.10.2020 року форми «В4» № 0106 щодо завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 527 484,00 гривень по декларації з ПДВ за червень 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу від 06.11.2020 року до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 29.12.2020 № 36536/6/99-00-06-01-01-06 податкове повідомлення-рішення № 0106 від 20.10.2020 залишене без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Сутність порушень, встановлених актом перевірки полягає у тому, що позивачем до перевірки не надано документи з контрагентом-постачальником зерна - фермерським господарством «ЗОЛОТИЙ ТІК» за договором купівлі-продажу зернових від 30.04.2020 року № 01/05/2020, а саме: банківських виписок і сертифікатів якості щодо походження зерна з вказанням виробника продукції.

Крім того, узагальненою податковою інформацією від 14.08.2020 року відповідачем встановлено відсутність декларування ПДВ за травень 2020 року з боку фермерського господарства «ЗОЛОТИЙ ТІК», відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів, а також відсутність його за податковою адресою.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до п. 200.1 та 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону №996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладені норми, первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Актом позапланової перевірки встановлено порушення, які відбулись за взаємовідносинами позивача з його контрагентом фермерським господарством «ЗОЛОТИЙ ТІК» з підстав нереальності укладеної угоди придбання позивачем зерна пшениці.

Відповідач дійшов висновку, що позивач мав взаємовідносини з ризиковим контрагентом, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення в декларації від 17.07.2022 року, в якій зазначене від`ємне значення з ПДВ за червень 2020 року.

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема якщо платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом (п.п. 78.1.3 п. 78.1 ст. 78 ПКУ).

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ).

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Джаст Агро» (покупець) та фермерським господарством «ЗОЛОТИЙ ТІК» (продавець) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 01/05/2020 від 30.04.2020 року.

Згідно з пунктом 1.2 цього договору продавець передає, а покупець приймає сільськогосподарську продукцію згідно з ДСТУ. Найменування, кількість та ціна товару визначається у видаткових накладних до даного договору.

Постачальник має поставити продукцію на умовах СРТ відповідно до Інкотермс 2010 на склад покупця, розташований за адресою: Київська область, Миронівський район, село Пустовіти, вулиця Терешківка (Комсомольська), будинок 9Б, тобто, на орендований позивачем склад.

Позивачем у травні-червні 2020 року отримано від фермерського господарства «ЗОЛОТИЙ ТІК» сільськогосподарську продукцію (пшеницю) відповідно до договору № 01/05/2020 від 30.04.2020 року згідно первинних документів:

- видаткові накладні № 25 від 08.05.2020 року, № 26 від 13.05.2020 року, № 27 від 22.05.2020 року, № 122 від 19.06.2020 року, № 123 від 23.06.2020 року, № 154 від 25.06.2020 року, № 155 від 26.06.2020 року, № 156 від 26.06.2020 року на загальну суму 3 164 900,75 гривень, у тому числі ПДВ 527 483,46 гривень, що описано відповідачем на сторінці 8 акту перевірки.

- податкові накладні №17 від 08.05.2020 року, № 18 від 13.05.2020 року, № 19 від 22.05.2020 року, № 58 від 19.06.2020 року, № 59 від 23.06.2020 року, № 99 від 25.06.2020 року, № 103 від 26.06.2020 року, № 104 від 26.06.2020 року на загальну суму 3 164 900,75 гривень, у тому числі ПДВ 527 483,46 гривень, які було зареєстровано продавцем в ЄРПН, що описано відповідачем на сторінці 9 акту перевірки.

Відповідно до платіжного доручення № 651 від 22.07.2020 року ТОВ «Джаст Агро» сплачено на користь ФГ «ЗОЛОТИЙ ТІК» 3 164 900,75 гривень.

У вказаному платіжному дорученні вказано призначення платежу: оплата за пшеницю згідно договору № 01/052020 від 30.04.2020 року.

Як зазначено вище, відповідно до умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу товар передається шляхом доставки на склад покупця, а саме, за адресою: Київська область, Миронівський район, село Пустовіти, вулиця Терешківка (Комсомольська), будинок 9Б.

Перевезення придбаної сільськогосподарської продукції відбувалось згідно ТТН:

№ 986678 від 08.05.2020 року, № 986679 від 13.05.2020 року, № 986680 від 13.05.2020 року, № 986681 від 13.05.020 року № 986682 від 13.05.2020 року, № 986685 від 13.05.2020 року, № 986686 від 22.05.2020 року, № 986687 від 22.05.2020 року, № 986688 від 22.05.2020 року, № 986689 від 19.06.2020 року, № 986690 від 19.06.2020 року № 986691 від 19.05.2020 року, № 986693 від 25.06.2020 року, № 986649 від 25.06.2020 року, № 686695 від 26.06.2020 року, № 986696 від 26.06.2020 року, № 986697 від 26.06.2020 року.

Придбану пшеницю було оприбутковано, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями, карткою рахунку 201 та 631.

Позивач також надав до матеріалів справи копії посвідчень якості зерна пшениці, оскільки в подальшому перепродав її на адресу ТОВ «Столичний Млин» та ТОВ «Завод Київкомбікорм».

Стосовно використання у господарській діяльності позивача придбаної пшениці суд зазначає, що відповідачем на сторінці 11 акту перевірки описаний подальший продаж пшениці на адресу ТОВ «Столичний Млин» та ТОВ «Завод Київкомбікорм», що не є спірною обставиною між сторонами.

Таким чином, відповідно до видів діяльності позивача за КВЕД від придбаної від ФГ «ЗОЛОТИЙ ТІК» пшениці ним було отримано та перепродано адресу ТОВ «Столичний Млин» та ТОВ «Завод Київкомбікорм» сільськогосподарську продукцію, що підтверджується наведеними вище первинними документами до договору купівлі-продажу № 01/05/201 від 30.04.2020 року.

З огляду на викладене, судом встановлено, що господарські відносини між ТОВ «Джаст Агро» та ФГ «ЗОЛОТИЙ ТІК» мали реальний характер, придбану продукцію використано позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та належним чином відображені у податковій звітності.

Отже, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Разом з тим, висновок податкового органу про безпідставність формування позивачем податкового обліку за рахунок спірної господарської операції ґрунтується на підставі оцінки фінансово-господарської діяльності контрагентів позивача по ланцюгу постачання.

При вирішені даного спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі №804/15887/14, від 06 грудня 2023 року у справі №320/15012/21, згідно з якими інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Водночас, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкового кредиту платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі №826/16272/13-а, у якій суд зазначив, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

У постановах від 27.02.2018 року у справі №811/2154/13, від 16.04.2020 року у справі №805/5017/15-а Верховний Суд вже наголошував на тому, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови ВС від 26.06.2018 року у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 року у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 року у справі № 816/809/17).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0106 від 20 жовтня 2020 року.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Піта Прима» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0106 від 20 жовтня 2022 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Піта Прима» () судові витрати з судового збору у розмірі 7912 (сім тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 27 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова