Справа № 990/317/25
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2025 року

м. Київ

справа № 990/317/25

адміністративне провадження № П/990/317/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Васильєвої І. А., Гімона М. М., Хохуляка В. В., Юрченко В. П.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду як до суду першої інстанції позовну заяву до Вищої кваліфікаційної комісії судді в України (далі - відповідач, ВККС), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)", в частині ОСОБА_1 (індивідуальний код: 2) 0055377);

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 про затвердження декодованих результатів виконання практичного завдання учасниками конкурсу 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація), визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання "Складання кваліфікаційного іспиту" в частині, що стосується ОСОБА_1 , зокрема: затвердження загальних результатів першого етапу "Складання кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), та відмову в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди", визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, та припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року;

- зобов`язати ВККС провести повторне оцінювання виконаного ОСОБА_1 практичного завдання (індивідуальний код: 0055377) у складі інших членів ВККС та з урахуванням висновків суду у справі за цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.

Предметом оскарження в межах поданого позову є рішення ВККС від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 та № 89/зп-25, ухвалені, зокрема, щодо позивача під час проведення конкурсу на посаду судді. З огляду на викладене, до цієї категорії спорів підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, останнім днем якого, у даному випадку, з урахуванням того, що кінцева дата припала на вихідний день, є 19 травня 2025 року.

Водночас до суду з позовною заявою позивач звернувся лише 30 червня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду.

Частиною шостою статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У тексті позовної заяви позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду, пропущений з поважних причин. Як зазначено у заяві, 30 квітня 2025 року, тобто в межах установленого строку, він звернувся до ВККС із заявою про перегляд рішення колегії ВККС щодо результатів виконаного ним практичного завдання, маючи намір скористатися досудовим способом врегулювання спору.

02 червня 2025 року позивач отримав лист ВККС від 02 червня 2025 року № 21-4520/25, яким в задоволенні його звернення було відмовлено.

Крім того, як стверджує позивач, 17 червня 2025 року, під час підготовки цієї позовної заяви, йому стало відомо про ухвалене Верховним Судом рішення у справі № 990/143/25, яким у подібному спорі було встановлено порушення ВККС принципу належного врядування. Ознайомившись із повним текстом зазначеного рішення, позивач дійшов висновку про релевантність правовідносин у тій справі тим правовідносинам, які виникли між ним та ВККС у зв`язку з виконанням практичного завдання 18 лютого 2025 року.

23 червня 2025 року з метою підготовки позову позивач надіслав до ВККС запит щодо інформації про осіб, які входили до екзаменаційної комісії для перевірки його практичного завдання. Відповідь на цей запит була отримана 26 червня 2025 року, після чого позивач звернувся до суду з позовом.

Наведені обставини, які підтверджуються копіями листування між позивачем і ВККС, обґрунтовують поважність причин пропущення строку звернення до суду.

Оцінюючи наведені позивачем доводи, колегія суддів зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 9901/165/20 вказала, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Отже, згідно з зазначеними нормами, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Суд акцентує увагу, що згідно усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої зокрема у постановах від 16 лютого 2023 року у справі № 803/1149/18 та від 26 жовтня 2023 року у справі № 990/139/23, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За змістом пункту 8 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (далі - Регламент) принцип публічності у роботі Комісії полягає в тому, що засідання Комісії є відкритим, за винятком його закритої частини та закритих засідань Комісії. Інформація про засідання Комісії, перелік питань, що виносяться для розгляду на засіданні Комісії, результати засідань Комісії розміщуються на веб-сайті Комісії.

Відповідно до пункту 107 Регламенту копія рішення Комісії надається особі, стосовно якої його ухвалено, за відповідним зверненням такої особи.

Оскаржувані рішення ВККС були оприлюднені були на офіційному веб-сайті Комісії і доступ до такої інформації є вільним, у зв`язку з чим позивач мав реальну можливість ознайомитися з їх змістом та своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилання позивача на те, що він з метою підготовки позову звертався до Комісії із запитами про надання інформації не є обставинами, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки звернення до відповідача з запитом про надання документів мало місце лише 23 червня 2025 року, тобто вже після спливу встановленого строку звернення до суду.

Крім того, позивач обґрунтовує пропуск строку тим, що звертався до ВККС із заявою про перегляд оскаржуваних рішень у пленарному складі з метою досудового врегулювання спору.

Проте зазначені дії позивача не можуть бути визнані об`єктивними та поважними причинами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Так, відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України у пленарному складі може переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання.

Разом з тим, Законом України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри" викладено у новій редакції статтю 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в якому відсутнє зазначене у попередньому абзаці положення про можливість перегляду рішень щодо результатів виконання практичного завдання.

Цим же Законом було внесено зміни й до статті 122 КАС України, яку доповнено частиною восьмою, що встановлює місячний строк звернення до суду з позовом до ВККС під час процедури проведення конкурсу на посаду судді.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Отже, чинне законодавство передбачає єдино можливий спосіб оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання, а саме - звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відтак, за умови, що Закон чітко визначає порядок оскарження відповідного рішення та унеможливлює альтернативні способи перегляду рішення поза судовою процедурою, зазначені позивачем обставини щодо намагання досудового врегулювання спору не можуть вважатися поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Колегія суддів також відхиляє посилання позивача на рішення Верховного Суду у справі № 990/143/25 з аналогічними правовідносинами, оскільки позивач, отримавши рішення ВККС від 18 лютого 2025 року та володіючи усією необхідною інформацією про його зміст і правові наслідки, мав реальну та достатню можливість оперативно і своєчасно надати йому належну правову оцінку й, у разі незгоди, реалізувати гарантоване законом право на судовий захист у межах установленого процесуального строку; об`єктивних перешкод, які б позбавляли його такої можливості, судом не встановлено.

Більш того, як вже було зазначено вище початок відліку строку звернення до суду пов`язується з моментом, коли позивач дізнався або мав дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, а не з моментом, коли позивач усвідомив, що відповідне рішення порушує його права.

З огляду на зазначене, позивач у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду у цій справі не зазначає об`єктивних причин, які унеможливлювали подання позовної заяви у визначений законом строк. Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав у цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, вказану позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску такого строку;

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, викладені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачеві, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді І. А. Васильєва

М. М. Гімон

В. В. Хохуляк

В. П. Юрченко