Справа № 466/4907/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4907/25
Провадження № 2-а/466/149/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Якубів І.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №3 (м. Пустомити) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

23.05.2025р. року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з вищевказаною позовною заявою, в якій просить скасувати постанову серії ЕНА №4629042 від 01.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення щодо нього у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, та закрити провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що даною постановою його було притягнуто до адміністратвиної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки 01.05.2025 о 17 год.25 хв. в с. Сокільники по вул. Кульпарківвська, 3, він керуючи транспортним засобом марки Lanos д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик відповідного напрямку, чим порушив п. 9.4. Правил дорожнього руху.

З постановою не згідний, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з висунутим в постанові обвинуваченням він не може погодитися оскільки воно не відповідає фактичним обставинам, даного правопорушення, зазначеного в постанові - не вчиняв. Щодо процедури розгляду адміністративної справи на місці зупинки зазначає, що така була порушена, з не дотриманням вимог ст. 279 КУпАП. В даній постанові не зазначено технічних засобів на які здійснювались відео фіксація можливого вчиненого ним правопорушення, окрім того, дана постанова була роздрукована інспектором (капралом поліції) ще до моменту ознайомлення з його правами, передбаченими чинним законодавством України.

Позивач звертався до відділу поліції з проханням надати відеозапис вищевказаної події, однак такий йому не надано, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів. Просить поновити строк оскарження постанови, оскільки такий було пропущено з незалежних від нього обставин.

Зазначену вище постанову у справі про адміністративне правопорушення позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії працівника відповідача щодо винесення постанови протиправними.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с.22).

Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем подано не було.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просить такі задовольнити.

Відповідач чи його представник в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи належним чином повідомлені, клопотання чи заяви на адресу суду не поступали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 2КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України стало те, що позивач 01.05.2025 о 17 год.25 хв. в с.Сокільники по вул. Кульпарківвська, 3, керуючи транспортним засобом марки Lanos д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик відповідного напрямку, чим порушив п. 9.4. Правил дорожнього руху, за що капралом поліції Гапяк М.Р. було винесено оскаржувану постанову серії ЕНА №4629042 від 01.05.2025 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 510,00грн.

Відповідно до статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ст. 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001року№1306 (далі - ПДР).

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР України зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху, зупинкою і перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п. 9.4. Правил дорожнього руху України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Пунктом 10.4. ПДР передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Як зазначає позивач, даного правопорушення не вчиняв, оскільки їхав прямо і не мав наміру повертати, тому не було потреби включати покажчики повороту.

Таким чином, напрямок руху при заїзді на перехрестя з круговим рухом визначається дорожньою розміткою і можливий лише в одному напрямку. Дана обставина ще раз підтверджує, що при в`їзді на перехрестя з круговим рухом не потрібно подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, адже не здійснюється ані перестроювання, ані поворот, ані розворот, так як у водія можливий виключно єдиний варіант руху - згідно дорожньої розмітки.

З наданого позивачем та оглянутого в судовому засіданні відео запису з місця події, що відбулось 01.05.2025р., на основі яких винесено постанову про адміністративне правопорушення від 01.05.2025 серії ЕНА №4629042 відсутній факт керування водієм транспортним засобом на якому було б зафіксовано, що водій при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик відповідного напрямку, ти самим порушив п. 9.4. Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи на місці зупинення транспортного засобу на вимогу позивача доказів вчинення ним правопорушення поліцейськими йому надано не було.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також суд зважає на доводи позивача про те, що під час винесення постанови було порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням повинен бути складений протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та роз`ясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови. Протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку складено не було, чим порушено ч.2 ст.254 КУпАП, ст.256 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У ч.6 ст.258 КУпАП, передбачений випадок, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, проте навіть у самій назві винесеної постанови зазначено, що дане порушення зафіксоване не в автоматичному режимі.

З оглянутого відеозапису, чітко вбачається, що поліцейські підійшли до позивача тримаючи вже роздруковану постанову, де його було ознайомлено з ст. 268 КУпАП, однак інспекторами поліції було порушено процедуру розгляду справи згідно ст. 279 КПК України, відповідно до якої розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису для поліцейських це була лише формальність, оскільки рішення було прийняте іншим поліцейським, який грубо порушив ст. 17 «Закону України про національну поліцію» та на вимогу не пред`явив службове посвідчення, що свідчить про упередженість та необєктивність при прийнятті рішення.

Як вбачається з матеріалів справи в оскаржуваній постанові серії ЕНА №4629042 від 01.05.2025 року не вказано місце вчинення можливого правопорушення та місце розгляду справи, оскільки транспортний засіб позивача було зупинено на автодорозі Т-1416, отже зазначене в постанові не відповідає дійсності, відповідно в постанову внесено неправдиві дані. В графі № 7 даної постанови не зазначено технічні засоби на які здійснювалась відео фіксація вчинення правопорушення позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та сггани місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на лідставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу з зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в дорядку, встановлених законом.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних ловноважень у публічно-правових відносинах, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до правового висновку Верховного суду зазначених у рішенні від 23.10.2019 по справі №357/10134/17, підставою для винесення штрафу поліції є порушення правил дорожнього руху. Проте, штраф інспектор може винести лише на підставі доказів, зокрема фото-, відео фіксації, пояснення свідків.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1-2 ст.7 КУпАП ); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тому суд вважає, що твердження позивача про те, що він порушив п. 9.4 ПДР не спростована самим відповідачем, факт вчинення ним адміністративного правопорушення не доведений, що є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Системний аналіз наведених норм наводить на висновок про те, що встановлення цих ключових обставин посадовою особою здійснюється на підставі дослідження відповідних доказів.

Разом з тим, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи сталу прецедентну практику Європейського суду з прав Людини при розгляді справи про адміністративне правопорушення тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого (див. Рішення ЄСПЛ у справах Надточій проти України від 15 травня 2008 року (Заява № 7460/03); Salabiaku проти Франції від 07 жовтня 1988 року (Заява №10519/83).

Таким чином саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень використовуючи свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, повинен зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу, події правопорушення та вини позивача у його вчиненні.

За таких обставин, вважаю, що оскаржувана постанова винесена без належних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, ОСОБА_1 .

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача, як з суб`єкта владних повноважень, Відділу поліції №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір, який ним було сплачено при поданні позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,9,76,77,139,229,241-246, 205, 250, 255, 272, 286, 293,295 КАС України,суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4629042 від 01.05.2025р. щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу поліції №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Відділ поліції №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, адреса: Львівська область, м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Текст рішення складено та проголошено 11.07.2025.

Суддя В. В. Свірідова