Справа № 520/16983/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про продовження процесуального строку

14 липня 2025 року Справа № 520/16983/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Демочко Вікторії Миколаївни - начальника відділу соціального захисту населення, депутат Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд.12, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62459), Федорової Ольги Володимирівни - спеціаліста 1 категорії, депутата Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд.12, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62459), Радченко Олени Вікторівни - провідного спеціаліста, депутата Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд. 12, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62459) про визнання недійсним правочин, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_2 на посаду начальника відділу соціального захисту населення Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції" .

2. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_3 на посаду спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції" .

3. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_4 на посаду провідного спеціаліста Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову - задоволено частково. Зменшено розмір судового збору за подання позивачем даного адміністративного позову до розміру 947.14 грн. (дев`ятсот сорок сім гривень 14 копійок). Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

Для усунення недоліків позову позивачу необхідно було надати до суду заяви про уточнення позовних вимог (відповідно до кількості учасників справи) у відповідності до пунктів 2, 4, 5, 9 частини 5 статті 160, частини 1 статті 5 КАС України та оригінал платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 947,17 грн..

08.07.2025 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення, згідно якої позивач зазначив, що суд ще не відкривши провадження, не призначивши підготовчий судовий розгляд, визнав що він не відповідає вимогам КАС України як наслідок наявність необхідності уточнювати. Щодо визначення порушення інтересів позивача, то останній вказав що його не влаштовують будь які дії що мають ознаки корупційних, та це його громадянська позиція яку гарантовано Конституцією України. Зауважив, що КАС України не передбачає до суду зобов`язувати позивача подавати до суду уточнені позовні заяви. Відносно сплати судового збору позивач зазначив, що останній клопотав про звільнення від сплати судового збору за конкретних обставин. Водночас, іншого в клопотанні заявник не просив. Наголошує, що він не має достатнього доходу для сплати судового збору, оскільки отримує виключно пенсію й іншого доходу не має. Також, позивач посилається на висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України від 27.02.2018 у справі № 1-р/2018, згідно якого пенсія не є доходом, а є одним з видів соціальної виплати, в розумінні статті 46 Конституції України. Як внаслідок, на думку заявника, суд першої інстанції не має права на свій розсуд мотивувати висновок Конституційного Суду України так як згідно ст. 151-2 Конституції України висновок Конституційного Суду України є обов`язковим для застосування. Крім того позивач зазначив, що суд визначаючи суму сплати судового збору у 947,17 гривен не врахував те, що заявник знаходиться на соціальному забезпеченні і така сума судового збору навіть на цей час складає 20% мого пенсійного забезпечення (6 повноцінних діб фізичного існування), а також суд не врахував зміст мого позову, що він стосується не тільки його особистих інтересів, а й інтересів держави.

Дослідивши пояснення позивача, суд зазначає наступне.

Щодо сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені статтею 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон №3674-VI).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд наділений повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас наведені правові норми дають підстави для висновку про те, що зменшення тягаря несення судових витрат є не безумовним обов`язком суду.

Суд зауважує, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При цьому саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору.

В ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що належним доказом, який може слугувати підставою для вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору, є довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік або довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.08.2024 у справі №295/14365/19, від 27.06.2023 у справі №120/3505/22, від 02.11.2023 у справі №120/6039/22, від 18.01.2024 у справі №520/495/23.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 року у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

Разом з тим, як вже було зазначено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.07.2025, на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору у суді першої інстанції ОСОБА_1 надав довідку про доходи ГУ ПФУ в Харківській області № 40 від 06.01.2025, якою підтверджено, що позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком. Розмір пенсії за 2024 рік склав 47358,70 грн. та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.02.2025, з якої вбачається, що за період з 1 кварталу по 4 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня.

Подані документи доводять, що доходи ОСОБА_1 за 2024 рік склали 47358,70 грн., а отже 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній рік становлять 2367,93 грн..

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся з позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду 27.06.2025.

ОСОБА_1 заявив у позовній заяві такі позовні вимоги:

1. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_2 на посаду начальника відділу соціального захисту населення Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції" .

2. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_3 на посаду спеціаліста 1 категорії Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції" .

3. Визнати недійсним Правочин щодо прийняття депутата Височанської селищної ради ОСОБА_4 на посаду провідного спеціаліста Височанської селищної ради так як він суперечить ст. 22 ЗУ "Про запобігання корупції".

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З наведеного висновується, що ОСОБА_1 при зверненні до суду заявив три позовні вимоги немайнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028,00 грн.

Таким чином, під час звернення до суду позивачеві належало сплатити судовий збір у розмірі 3633.60 грн..(1211.20х3).

Водночас, суд ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 з урахуванням письмових доказів на підтвердження рівня доходів позивача, враховуючи характер спірних правовідносин, прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору шляхом зменшення позивачу суми судового збору відповідно до приписів ч. 2 ст. ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ч.1 ст. 133 КАС України до 947.17 (47358.70х0.02%), які позивач спроможний сплатити відповідно до рівня його доходів.

Крім того, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України, яким на думку позивача, визначено, що пенсія не є доходом, є необґрунтованим та надавалась судом оцінка в ухвалі суду від 02.07.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Суд зауважує, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення всіх пенсіонерів від сплати судового збору при зверненні до суду, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Щодо змісту позовних вимог та надання до суду доказів, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Крім того, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

У контексті наведеного суд наголошує, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №826/16958/17.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України.

Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Слід також зауважити, що відповідно до положень п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи, однак суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновки Верховного Суду України у справі №800/301/16).

Так, позивач у позові та в письмових поясненнях фактично зазначає, що йому не влаштовують будь які дії або рішення прийняте Височанською селищною радою, що суперечить законодавству України, а особливо таке що суперечить нормам антикорупційного законодавства стосується позивача - бо це підриває основи демократії.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів прийняття Височанською селищною радою таких рішень, які порушували права заявника.

Крім того, позивач в змісті позову наводить припущення щодо можливих корупційних діянь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в майбутньому без зазначення конкретного факту порушення його прав та інтересів на момент подання позову.

В ухвалі суду від 02.07.2025 було зауважено що, позивачу слід подати до суду належним чином оформлену позовну заяву із зазначенням в ній статусу сторін, дій відповідача/відповідачів, якими на думку позивача порушені його права чи законні інтереси, обґрунтування порушення оскарженими діями його прав, свобод або інтересів та надати докази наявності в нього порушеного права, за захистом якого Рибалко Євген Опанасович звернувся до суду, а також сформувати позовні вимоги у відповідності до приписів ч. 1 ст. 5 КАС України, обравши спосіб судового захисту.

При цьому, станом на 14.07.2025 недоліки позовної заяви були не усунуті.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Аналогічний висновок зробив, Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 по справі №0240/2226/18-а.

Відповідно до частини 2 статті 121 та частини 2 статті 169 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до приписів ст. 119 КАС України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Отже, зважаючи на вищенаведене, з метою уникнення створення позивачу перешкод у доступі до правосуддя, суддя вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

- надати до суду належним чином оформлену позовну заяву (відповідно до кількості учасників справи) із зазначенням в ній статусу сторін, дій відповідача/відповідачів, якими на думку позивача порушені його права чи законні інтереси, обґрунтування порушення оскарженими діями його прав, свобод або інтересів та надати докази наявності в нього порушеного права, за захистом якого Рибалко Євген Опанасович звернувся до суду, а також сформувати позовні вимоги у відповідності до приписів ч. 1 ст. 5 КАС України, обравши спосіб судового захисту;

- надати до суду оригінал платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 947,17 грн. на наступні реквізити: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4020661; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101; (код платника); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва платника), Харківський окружний адміністративний суд;

Згідно з ч. 2 ст. 293 КАС України оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Керуючись статтями 121, 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Надати позивачу додатково термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити, що згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України наслідком невиконання вимог цієї ухвали є прийняття судом рішення про повернення позову.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із адміністративним позовом.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Супрун Ю.О.