Справа № 303/3125/25
Суддя: Гутій О. В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/3125/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участі секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 , скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2025 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги мотиву тим, що 11.04.2025 року старшим офіцером мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_3 складено на громадянина ОСОБА_1 протокол № 793 про адміністративне за правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, за порушення вимог, передбачених ч. 11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно протоколу розгляд справи про адміністративне правопорушення мав відбутися 17 квітня 2025 року об 11:00 год. в каб №29 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зазначений в протоколі день і час позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, йому без розгляду справи вручили постанову по справі про адміністративні правопорушення №793 від 17.04.2025р. за підписом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 , згідно якої на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова №793 від 17.04.2025 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

У оскаржуваній постанові, зазначено, що: «Громадянин ОСОБА_1 , в порушення вимог ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у визначений законодавством семиденний строк не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому він перебуває на військовому обліку з 10.03.2000 року, про зміни щодо сімейного стану (одруження) та щодо місця роботи (реєстрація фізичною особою-підприємцем), вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 не повідомив ТЦК та СП інформацію про зміну сімейного стану та зміну місця роботи.

Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 13.06.2009 року, позивач одружився 13.06.2009 року, отже відомості на момент уточнення даних були доступні ТЦК та СП з інформаційних джерел.

Щодо реєстрації фізичною особою-підприємцем, то позивач здійснив реєстрацію фізичною особою-підприємцем через портал «Дія» 18 грудня 2024 року ще перебуваючи в трудових відносинах з МФОЗНС «Регіон Карпат». Після реєстрації ФОП позивач був одночасно найманим працівником і ФОП. Реєстрація ФОП не призвела до зміни місця роботи, а отже і не породжувала обов`язку повідомляти ТЦК та СП. Відомості про реєстрацію ФОП є у вільному доступі та доступна відповідачу завдяки системі електронної взаємодії через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія».

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.03.2000 року. Так у липні 2024 року позивач звернувся до Мукачівського ЦНАП з метою уточнення облікових даних і отримання витягу. Військово-обліковий документ Резерв+ сформований 05.07.2024 року ЦНАП, не відображає жодних порушень.

У грудні 2024 року позивач через застосунок Резерв+ оформив відстрочку на підставі постанови ВЛК від 19.11.1999 року з висновком: Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Порушень також виявлено не було. Надано відстрочку до 30.04.2025 року, тип відстрочки відповідно до п.2 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII.

Згідно військово-облікового документу Резерв+ сформованого 21.04.2024 року, зазначено «Дані уточнено вчасно». Порушень також не виявлено. Тож у відповідача не було підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 . Більше того витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформований 28.04.2025 року взагалі не містить відомостей про місце роботи і відомостей про сімейний стан, попри те, що такі відомості відповідачу надавалися.

Відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.03.2000, а згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дата взяття на облік зазначена 29.02.2000.

Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 793 від 17.04.2025 року, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05.06.2025 року від представника відповідача Гришко К.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами , суд враховує наступне.

Судом встановлено, що згідно з додатку РЕЗЕРВ + , сформованого 28.04.2025 року ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до 30.04.2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23. Згідно даних, зазначених в додатку РЕЗЕВ +, міститься інформація, дата взяття на облік 29.02.2000 року, дата уточнення даних 17.04.2025 року. (а.с.18).

Постановою №793 від 17 квітня 2025 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень (а.с. 36).

З даної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 , в порушення вимог ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у визначений законодавством семиденний строк не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому він перебуває на військовому обліку з 10.03.2000 року, про зміни щодо сімейного стану (одруження) та щодо місця роботи (реєстрація фізичною особою-підприємцем), вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. (Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17).

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення з-поміж іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач у визначений законодавством строк не уточнив свої персональні дані, а саме щодо зміни сімейного стану та місця роботи, відтак вчинив своїми діями адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Аналізуючи зміст даного протоколу, як підставу для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд наголошує, що формулювання в ньому суті адміністративного правопорушення повинно містити конкретне визначення складу діяння, оскільки лише чітке формулювання суті адміністративного правопорушення може дати можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зрозуміти на чому ґрунтуються твердження уповноваженого суб`єкта владних повноважень про наявність у її діянні складу конкретного правопорушення. Інакший, формальний виклад сутності адміністративного правопорушення унеможливлює розуміння суті право претензії з боку держави, що своєю чергою порушує принцип рівності та змагальності сторін і право особи на захист.

Тобто відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення істотно впливає на право особи мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини притягнення до адміністративної відповідальності для реалізації свого права на захист та підготовку до нього. Таке право гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.03.2000 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 13.06.2009 року, позивач одружився 13.06.2009 року, отже відомості на момент уточнення даних були доступні ТЦК та СП з інформаційних джерел.

Щодо реєстрації фізичною особою-підприємцем, то позивач здійснив реєстрацію фізичною особою-підприємцем через портал «Дія», а тому відомості про реєстрацію ФОП є у вільному доступі та доступна відповідачу завдяки системі електронної взаємодії через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія».

У грудні 2024 року позивач через застосунок Резерв+ оформив відстрочку на підставі постанови ВЛК від 19.11.1999 року з висновком: Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Порушень також виявлено не було.

Надано відстрочку до 30.04.2025 року, тип відстрочки відповідно до п.2 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII.

Згідно військово-облікового документу Резерв+ сформованого 21.04.2024 року, зазначено «Дані уточнено вчасно». Порушень також не виявлено.

Згідно ч. 9. Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Таким чином, подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, що виражається у порушенні правил військового обліку, не знайшла свого підтвердження.

Згідно із ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, із врахуванням того, що оскаржувана постанова №793 від 17.04.2025 року не містить суті адміністративного правопорушення, тобто фактичні обставини, які суб`єкт владних повноважень вважав встановленими, та які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного правопорушення за відповідною нормою закону, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування зазначеної постанови. Крім цього, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Інші доводи та аргументи, враховуючи встановлене судом, не мають правового значення для вирішення цього спору.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин позов в цій частині підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Позовна вимога, про визнання протиправним дії т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП , задоволенню не підлягає, оскільки суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не може визнати дії начальника органу протиправними, оскільки вказані повноваження не передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову №793 у справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень за ч.3 ст.210 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Рішення виготовлено 14.07.2025 року.

Головуюча О.В.Гутій