Справа № 520/4366/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 р. Справа № 520/4366/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/4366/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у невиплаті/відмові виплати ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 132 666,77 грн за рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11914/2022 з 2022 року по 2025 рік;

- стягнути з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 132666,77 грн за рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11914/2022, які протягом 2022-2025 років не виплачені;

- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень / начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєву Г.О. за систематичне невиконання судових рішень у справі № 520/11914/2022 штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто від 60 560 грн до 121 120 грн (3 роки злісного ухиляння від виконання рішення суду);

- винести окрему ухвалу, направити до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних, а можливо навіть злочинних дій, привласнення грошових коштів у розмірі 10846,02 грн, начальника ГУ ПФУ в Харківській області по справі № 520/11914/2022, в діях якої вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 364, 382 КК України (невиконання рішення суду службовою особою, зловживання владою та службовим становищем, службова недбалість, перевищення службових повноважень, що має наслідки та нанесений ущерб).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд фактично позбавив його доступу до правосуддя. Посилання суду першої інстанції на те, що позивач вибрав неналежний спосіб захисту є покривання злочинних дій ОСОБА_2 . Також апелянт зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/2022 взагалі не виконано. Згідно із ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Вважає, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги статті 382 КАС України, статті 129-1 Конституції України, оскільки судовий контроль це обов`язок держави, та судову практику Європейського суду з прав людини, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом частини 1 статті 308, пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Харківській області оформлену листом від 25.11.2022 за вих. №12128-20327/1-02/8-2000/22 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 р. ОСОБА_1 на підставі Довідок за №132 та №132-1 від 25.11.2020, виданих Державною фіскальною службою України.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі Довідок за №132 та №132-1 від 25.11.2020, виданих Державною фіскальною службою України, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

За твердженням позивача вищезазначене рішення суду не виконується вже 3 роки (2022-2025 роки).

З метою отримання інформації про стан виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22 позивачем було направлено інформаційний запит № 3 від 04.02.2025, який станом на 25.02.2025, в порушення вимог статті 20 Закону України «Про надання публічної інформації», розглянутий не був.

Вважаючи дії відповідача щодо невиконання рішення суду протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на забезпечення виконання судового рішення в повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 132 666,77 грн за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22, які протягом 2022-2025 років не виплачені, суд зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, оскільки зазначене рішення суду є чинним і у випадку задоволення цього позову і виконання рішення по цій справі призведе до повторного нарахування суми боргу за той самий період і, відповідно, перевитрати бюджетних коштів. Невиконання ГУ ПФУ в Харківській області рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Щодо вимоги винести окрему ухвалу, направити до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних дій начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєвої Г., суд першої інстанції зазначив, що в діях керівника вказаного вище суб`єкта владних повноважень не вбачається дій, які б вказували про ухилення останнього від виконання рішення суду, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями частин 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами 2, 4, 5 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З вищезазначеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18, а також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.

Так, позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду.

Водночас, не виконання чи неналежне виконання раніше прийнятого судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Із зазначеного вбачається, що у випадку, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22 порушені його права, свободи чи інтереси, він може звернутись до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (у порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення відповідно до статті 378 КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення. Вказаний правовий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 27.07.2022 у справі № 686/2636/17, від 20.10.2022 у справі № 580/2491/21, від 21.12.2022 у справі № 620/4090/22.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 24.06.2025 у справі № 320/32135/23, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене та те, що спір, для вирішення якого позивач звернувся до суду з цим позовом виник у зв`язку з виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 132666,77 грн за рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11914/2022.

Щодо позовної вимоги про накладення на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєву Г.О. за систематичне невиконання судового рішення у справі № 520/11914/22 штрафу в розмірі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/11914/22 позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019.

З 01.05.2023 пенсія виплачується ОСОБА_1 з урахуванням вищезазначеного рішення суду.

За результатами проведеного перерахунку нараховано різницю в пенсії, яка підлягає виплаті, за період з 01.04.2019 по 30.04.2023 у розмірі 132 666,77 грн, яку внесено до Реєстру судових рішень.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є ГУ ПФУ в Харківській області, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості їх прийняття.

Покладені рішенням суду на відповідача зобов`язання можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на відповідача, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що штраф, який просить накласти позивач на керівника ГУ ПФУ в Харківській області, передбачений частиною 3 статті 382-3 КАС України і може бути застосований лише у випадку постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення. Натомість в межах цієї справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, і підлягає виконанню, а отже і судовий контроль не встановлювався, що свідчить про відсутність підстав для накладення такого штрафу.

Щодо вимоги винести окрему ухвалу і направити її до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних дій (привласнення грошових коштів у розмірі 10846,02 грн) начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєвої Г. колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом статті 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Порядок та підстави постановлення окремої ухвали визначені статтею 249 КАС України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З огляду на те, що судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, не було встановлено, що в діях керівника суб`єкта владних повноважень є ознаки ухилення від виконання рішення суду, з урахуванням того, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати грошових коштів у розмірі 132 666,77 грн не підлягають задоволенню, то відсутні підстави для про постановлення окремої ухвали.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Положеннями пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року по справі № 520/4366/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін