Справа № 161/10256/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 161/10256/25 пров. № А/857/24410/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року у справі № 161/10256/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №161/10256/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 липня 2025 року визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Затолочний В.С., судді: Глушко І.В., Шинкар Т.І.

14 липня 2025 року суддею Восьмого апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І. подана заява про самовідвід яка мотивована тим, що суддя Шинкар Т.І. є членом сім`ї судді Глушка І.В., а тому, враховуючи положення частини 1 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, заявила самовідвід у справі №161/10256/25 з метою забезпечення умов, за яких у скаржника не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду апеляційної скарги безстороннім та неупередженим судом та просила такий задовольнити.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Як це зазначено в ухвалі Вищої ради юстиції від 20.07.2016 №1540/0/15-16, згідно зі статтею 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 36 КАС України суддя, не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків та проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

З огляду на викладене, оскільки суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І. є членом сім`ї судді Глушка І.В. апеляційний суд вважає, що у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 36 КАС України заява судді Шинкар Т.І. про самовідвід у справі №161/10256/25 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 241, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Шинкар Т.І. про самовідвід у справі №161/10256/25 - задовольнити.

Справу №161/10256/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Т. І. Шинкар