Справа № 300/2847/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2025 р. справа № 300/2847/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, -
Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в інтересах якого діє Шахід М.А. (надалі заклад вищої освіти, позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, у сумі 132 831,55 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.12.2024 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника закладу вищої освіти і відповідачем, був достроково розірваний, у зв`язку із чим ОСОБА_1 виключений із списків особового складу закладу вищої освіти наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 11.12.2024 №363. Після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, яке добровільно ним не виконане через що заклад вищої освіти змушений звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до статті 26 КАС України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 після відрахування із списків особового складу закладу вищої освіти направлений для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 відповідно до наказу від 11.12.2024 №363 (а.с. 21).
Судом копію ухвали про відкриття провадження від 30.04.2024 відповідачу направлено за вище вказаною адресою рекомендованим поштовим відправленням з позначкою на конверті «Судова повістка».
Разом із тим, конверт із відповідним поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній» з проставленням календарного штемпеля 09.05.2025.
Пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 22.04.2021 у справі № 0840/3762/18, від 12.08.2020 у справі № 520/1066/2020.
Таким чином, судом вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, проте ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався.
Відтак у силу вимог пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України між закладом вищої освіти та ОСОБА_1 08.08.2024 укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) (а.с. 19-20).
ОСОБА_1 відповідно до Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 08.08.2022 добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
Відповідно до абзацу 6 пункту 1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника закладу вищої освіти, і відповідачем, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону країни «Про військовий обов`язок і військову службу».
Начальником навчального курсу факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ 22.11.2024 направлено начальнику закладу вищої освіти рапорт про відрахування від подальшого навчання курсанта 613 навчальної групи солдата ОСОБА_1 у зв`язку із небажанням продовжувати навчання (а.с. 31).
Витягом із наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 11.12.2024 №363 підтверджується, що відповідача було відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання з 12.12.2024 (а.с. 21).
Закладом вищої освіти складено загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта від 10.12.2024 №2893пс, яким визначену розмір таких витрат в сумі 168 981,55 грн. Із даним розрахунком відповідача ознайомлено 10.12.2024, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 22).
На переконання представника позивача після дострокового припинення контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання.
В подальшому, позивач подав начальнику Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба рапорт, яким просив дозволу про відшкодування суми заборгованості 168 981,55 грн частинами щомісячно в розмірі 12 000,00 грн до повного відшкодування (а.с. 32).
Згідно із довідкою від 14.04.2025 №_176/176/100/753/1294пс, відповідач 02.01.2025, 11.02.2025 та 02.03.2025 відшкодував позивачу по 12 050,00 грн відповідно (сумарно 36 150,00 грн). Залишок боргу складає 132 831,55 грн (а.с. 33).
Враховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив всю суму відшкодування витрат на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, позивач звернувся з цим позовом до суду.
При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписи частини 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 6 статті 2 вказаного Закону закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (надалі по тексту також - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно вимог підпункту «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.
Так, за приписами частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 затверджено «Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти» (далі Порядок №964).
Пунктом 1 Порядку №964 передбачено, що цей порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (надалі по тексту також - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів »д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі витрати).
В силу вимог пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку №964).
На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ від 16.07.2007 за №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» (далі Порядок №419/831/240/605/537/219/534).
Підпунктом 1.1 пункту 1 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 визначено, що даний Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.
Згідно підпункту 1.2 пункту 1 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ (абзац 3 підпункту 2.3 пункту 2 Порядку).
В той же час, пунктом 7 Порядку №964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відтак, Харківським національним університетом Повітряних Сил відповідно до вимог Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534 розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу вищого навчального закладу, загальна сума яких склала 168 981,55 грн, у тому числі: по грошовому забезпеченню 150 124,46 грн, по продовольчому забезпеченню 13 896,00 грн, по медичному забезпеченню 304,59 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 4 656,50 грн (а.с. 22).
Як слідує із змісту абзацу 6 пункту 1 Контракту, відповідач взяв на себе обов`язок добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Проставлений підпис ОСОБА_1 у вказаному Контракті свідчить про ознайомлення останнього, станом на момент укладення контракту, про обов`язок відшкодування таких витрат у разі виникнення вищевказаних обставин, а особиста обізнаність відповідача з 10.12.2024 про визначену загальну суму розрахунку витрат вказує на несплату в добровільному порядку (не пізніше 15-ти днів з дати видання наказу про відрахування) коштів.
В той же час суд зауважує, що у зв`язку із частковою сплатою відповідачем цієї заборгованості, сума боргу відповідача перед позивачем складає 132 831,55 грн (а.с. 33).
Враховуючи те, що відповідачем не відшкодовано у добровільному порядку усі витрати, пов`язані з утриманням під час його навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, суд вважає підставним звернення закладу вищої освіти до суду із вказаним позовом, у спосіб визначений частиною 10 статті 25 «Про військовий обов`язок і військову службу».
Доказів добровільного відшкодування суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у сумі 132 831,55 грн, як і доказів оскарження суми витрат, що підлягає відшкодуванню, відповідач суду не надав.
Навпаки, поданий ним рапорт про надання дозволу відшкодовувати заборгованість частинами та подальше здійснення трьох платежів свідчить про обізнаність відповідача про суму заборгованості та про те, що він не оскаржує її.
Відтак, відповідач, незважаючи на взятий на себе обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час проходження військової служби (навчання), будучи ознайомленим про необхідність такого відшкодування, станом на день розгляду справи не здійснив відшкодування усіх витрат добровільно, а тому таке відшкодування підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача вартості витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, в сумі 132 831,55 грн є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки при розгляді даної справи свідки не залучались, а експертизи не призначались та не проводились, підстави для стягнення із ОСОБА_1 судових витрат на користь позивача відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Позивачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.