Справа № 200/3771/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Справа№200/3771/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у якій просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 20.05.2023, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №200/4759/24, за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 02.05.2025;

зобов`язати відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 20.05.2023, яке нараховане та виплачене на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №200/4759/24, за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати основної суми доходу, а саме 02.05.2025.

Позов мотивовано таким.

ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів грошового забезпечення 06.06.2023

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4759/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду та набрало законної сили 15.01.2025 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Це рішення суду виконано позивачем 02.05.2025.

12 травня 2025 року позивачем направлено запит до відповідача із проханням нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

14 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь на вказану заяву про відмову у задоволенні такої.

Вважаючи таку відповідь протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача докази у справі, згідно наведеного в ухвалі переліку.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де викладено прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

Право на перерахунок грошового забезпечення виникло у позивача на підставі судового рішення, яке було ухвалено після його звільнення. Відповідне рішення суду виконано відповідачем вчасно, а тому підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відсутні.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що йому 26.11.2015 видано посвідчення серія НОМЕР_3 .

Витяг з наказу від 21.07.2015 № 130 свідчить, що ОСОБА_1 з 21.07.2015 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Витяг з наказу від 06.06.2023 № 160 свідчить, що ОСОБА_1 з 06.06.2023 виключено зі списків особового складу та на всіх види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №200/4759/24, яке набрало законної сили 15.01.2025, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме суд:

визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

У відповідь на звернення позивача від 12.05.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 14.05.2025 № 09/02/721 щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 20.05.2023 повідомлено про відсутність бюджетних асигнувань у затвердженому кошторисі ІНФОРМАЦІЯ_4 на такі цілі, тому відсутня можливість провести нарахування та виплату відповідної компенсації.

Між сторонами немає спору, що рішення суду у справі № 200/4759/24 виконано 02.05.2025.

Правова оцінка суду.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян (абзац другий частини другої статті 2 Закону №2050-III).

Зі змісту цієї норми слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та інш.

Водночас, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 (касаційне провадження № К/990/129/22) вирішив питання неоднакового застосування норм статті 7 Закону № 2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.06.2021 у справі №240/186/20, від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі № 460/786/20.

У цій постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, серед іншого, сформулював висновки, відповідно до яких нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, отримання відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію у відповідь на заяву особи про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, та відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

У справі № 560/8194/20 судова палата виходила з того, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

За висновком судової палати зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що відступаючи від раніше сформованих висновків у раніше ухвалених постановах Верховного Суду, Суд може не вказувати усі такі рішення, оскільки Суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 28.10.2024 у справі № 420/2598/24.

Судом вище установлено, що заборгованість із виплати нарахованих сум грошового забезпечення мала місце з 29.01.2020 до 02.05.2025.

Отже, застосовуючи викладені висновки Верховного Суду, суд констатує, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів через порушення строку їх виплати. Оскільки відповідний обов`язок відповідачем не виконано, то заявлені у цій справі позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи усе викладене, позов належить задовольнити з підстав та у спосіб, що обґрунтовано обрано позивачем за період з 29.01.2020 по дату фактичного розрахунку.

Розподіл судового збору судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати з 29.01.2020 по день фактичної виплати.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки їх виплати з 29.01.2020 по день фактичної виплати.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 14.07.2025.

Суддя І.В. Буряк