Справа № 560/10054/24
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10054/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

11 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби, солдат ОСОБА_1 31.10.2022 отримав: вогнепально-осколкові сліпі проникаючі поранення верхньої третини лівого стегна, грудної клітки, пневмоторакс.

В довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 зазначено: «за обставин: при захисті батьківщини. 31.10.2022 отримав поранення близько 02.00 внаслідок скидання ворогом мін «ВОГ» з БПЛА по позиціях поблизу н.п. Павлівка Донецької області. На момент поранення перебував в засобах індивідуального захисту військовослужбовця, не знаходився у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння.».

У зв`язку з отриманням бойового поранення (31.10.2022) ОСОБА_1 проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до форми 100 отримав первинну медичну допомогу 31.10.2022.

Відповідно до Виписки з історії хвороби № Е13926 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 03.11.2022, відповідно до Виписки №13991 - перебував на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 року по 16.11.2022; відповідно до Виписки №3143 - перебував на стаціонарному лікуванні з 16.11.2022 по 23.11.2022; відповідно до Довідки ВЛК № 255/55 від 23.11.2022: Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Травма важкого ступеня. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів; відповідно до Відпускного квитка №1653/12 від 23.12.2022 позивач убуває у відпустку за станом здоров`я з 11 грудня 2022 року по 09 січня 2023 року; відповідно до Виписки № 237 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.01.2023 по 17.01.2023; відповідно до перевідного епікризу № 320 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.02.2023 по 11.02.2023; відповідно до Виписки № 1512 - перебував на стаціонарному лікуванні з 11.02.2023 по 21.02.2023; відповідно до Виписки № 515 - перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2023 по 04.04.2023; відповідно до Довідки ВЛК № 423 від 03.03.2023: Травма, так, пов`язана з проходженням військової служба. Травма тяжка. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 15 (тридцять) календарних днів.

Всі вищезазначені періоди лікування підтверджуються також свідоцтвом про хворобу № 527 від 20.02.2023, яке наявне в матеріалах справи.

Адвокатом Мандриком В.В. в інтересах позивача було направлено заяву від 19.03.2024 на адресу відповідача з вимогами, зокрема:

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. пропорційно періодам перебування: на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 23.11.2022, з 09.01.2023 по 17.01.2023, з 01.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023; у відпустках за станом здоров`я рекомендовану довідкою ВЛК від 23.11.2022, відповідно до відпускного квитка від №1653/12, рекомендовану довідкою ВЛК від 03.03.2023;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань;

- виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за увесь період проходження служби із зазначення місяців: у яких відбулось нарахування, за які відбулось нарахування.

Листом №6787 від 07.05.2024 відповідач повідомив позивача про те, що військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності. Відповідно до статті 14 Законом України від 24.03.1999 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, тобто «по команді». З аналізу правових норм, які регулюють проходження військової служби громадянином України випливає, що з службових питань військовослужбовець повинен звертатись особисто. Представництво в даних правовідносинах не допускається. У випадку незгоди, військовослужбовець має право оскаржити дії чи бездіяльність командування в судовому порядку. А тому, на підставі викладеного заява ОСОБА_2 в інтересах солдата ОСОБА_1 розгляду не підлягає.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення виплати додаткової винагороди в повному обсязі у спірний період, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Разом з тим, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустках для лікування за станом здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.03.2023.

Зокрема, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач відповідно до довідки від 14.03.2023 за обставин при захисті батьківщини, 31.10.2022 отримав поранення близько 02.00 внаслідок скидання ворогом мін «ВОГ» з БПЛА по позиціях поблизу н.п. Павлівка Донецької області.

Відповідно до Довідки ВЛК № 255/55 від 23.11.2022: Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Травма важкого ступеня. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів;

Відповідно до Довідки ВЛК № 423 від 03.03.2023: Травма, так, пов`язана з проходженням військової служба. Травма тяжка. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 15 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до Виписки з історії хвороби № Е13926 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 03.11.2022, відповідно до Виписки №13991 - перебував на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 року по 16.11.2022; відповідно до Виписки №3143 - перебував на стаціонарному лікуванні з 16.11.2022 по 23.11.2022; відповідно до Відпускного квитка №1653/12 від 23.12.2022 позивач убуває у відпустку за станом здоров`я з 11 грудня 2022 року по 09 січня 2023 року; відповідно до Виписки № 237 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.01.2023 по 17.01.2023; відповідно до перевідного епікризу № 320 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.02.2023 по 11.02.2023; відповідно до Виписки № 1512 - перебував на стаціонарному лікуванні з 11.02.2023 по 21.02.2023; відповідно до Виписки № 515 - перебував на стаціонарному лікуванні з 21.02.2023 по 04.04.2023.

За періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 23.11.2022, з 09.01.2023 по 17.01.2023, з 01.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023 та перебування у відпустках за станом здоров`я, які рекомендовані довідкою ВЛК від 23.11.2022, відповідно до відпускного квитка від №1653/12 (30 днів) та довідкою ВЛК від 03.03.2023 (15 днів) позивачу не здійснювалась виплата додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168.

Суд звертає увагу, що кожна з обставин, визначених пунктом 1 Постанови №168 існувала протягом періодів перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 23.11.2022, з 09.01.2023 по 17.01.2023, з 01.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023 та перебування у відпустках за станом здоров`я, а також підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суд вважає, що позивач виконав свій військовий обов`язок, натомість відповідач не виконав обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу належним чином грошового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 01.11.2022 по 23.11.2022, з 09.01.2023 по 17.01.2023, з 01.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 05.05.2023 та перебування у відпустках за станом здоров`я, які рекомендовані довідкою ВЛК від 23.11.2022, відповідно до відпускного квитка від №1653/12 (30 днів) та довідкою ВЛК від 03.03.2023 (15 днів) позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Моніч Б.С.