Справа № 580/9371/24
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2025 року

м. Київ

справа №580/9371/24

адміністративне провадження №К/990/28593/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу державного реєстратора Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 580/9371/24 за позовом державного реєстратора Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.06.2024 №1864.5 в частині анулювання державному реєстратору Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- відновити державному реєстратору Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання чого доручити Державному підприємству "Національні інформаційні системи".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2024, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, у задоволенні позову відмовлено.

04.07.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга державного реєстратора Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 580/9371/24.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду апеляційної інстанції прийнята 15.04.2025 та в цей же день складено її повний текст. При цьому, касаційну скаргу направлено до суду касаційної інстанції 03.07.2025, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Одночасно з касаційною скаргою скаржницею заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому скаржниця просить поновити строк касаційного оскарження, посилаючись на те, що вперше касаційну скаргу нею було подано в межах строку на подання касаційної скарги, але ухвалою Верховного Суду від 16.06.2025 зазначену касаційну скаргу їй було повернуто у зв`язку з тим, що вона не виконала вимог ухвали Верховного суду від 21.05.2025 про залишення касаційної скарги без руху та не зазначила належних підстав оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявницею причин пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 6 та 7 частини першої статті 167 КАС України серед загальних вимог до форми та змісту письмового клопотання встановлено, що таке клопотання повинно містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що до нього додаються, а також інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку, що при зверненні до суду з письмовим клопотанням щодо вирішення певного питання заявник повинен надати відповідні докази (за наявності), які підтверджують викладені у клопотанні обставини.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються у разі необхідності - клопотання особи, що подає касаційну скаргу.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з поважних причин, крім визначених законом випадків.

Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві причин пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Однак зазначені скаржницею причини пропуску строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки недотримання вимог КАС України при поданні касаційної скарги, що мало наслідком її повернення не свідчить про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску такого строку поважними.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того відповідно до частини другої статті 330 КАС України, якою визначені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, у касаційній скарзі зазначається, зокрема: підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4).

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Скаржниця, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 2 частини другої та пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Частиною другою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Скаржниця зазначає, що Шостим апеляційним адміністративним судом порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки безпідставно розглянуто справу № 580/9371/24 в порядку письмового провадження, яка підлягала розгляду у суді апеляційної інстанції за правилами розгляду справи судом першої інстанції, визначеними статтею 310 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини третьої статті 257 КАС України, виключна компетенція щодо визначення порядку розгляду справи - у спрощеному чи загальному позовному провадженні - належить суду першої інстанції, який приймає таке процесуальне рішення з урахуванням категорії та складності справи, значення справи для сторін, а також інших критеріїв, встановлених процесуальним законом. У межах розгляду цієї справи суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства, ухвалив рішення про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, разом з тим, суд апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд рішення, діючи у межах повноважень, наданих частиною першою статті 311 КАС України, визнав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження, виходячи з наявності у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору без виклику сторін.

Скаржницею у касаційній скарзі фактично висловлено незгоду з видом провадження, обраним судом апеляційної інстанції, що не вказує на належне обґрунтування скаржницею підстави касаційного оскарження судових рішень в розумінні положень пункту 2 частини другої статті 353 КАС України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги щодо наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України.

Так, відповідно до вказаної норми, підставою для скасування судових рішень є розгляд справи адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Однак у цій справі скаржниця не наводить об`єктивних даних, які б свідчили про порушення судом апеляційної інстанції порядку повідомлення учасників справи або про неналежне інформування її особисто, з огляду на те, що як зазначено самою скаржницею в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції повідомив ОСОБА_1 про розгляд її апеляційної скарги на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 580/9371/24 в письмовому провадженні, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про недоведеність доводів касаційної скарги в цій частині.

Отже, наведене скаржницею обґрунтування в підтвердження пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України не може бути прийняте Верховним Судом як підстава для відкриття касаційного провадження.

Інші наведені скаржницею обґрунтування вимог до суду касаційної інстанції стосуються оцінки встановлених судами обставин справи та досліджених ними доказів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

В свою чергу, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, скаржниці необхідно усунути зазначені недоліки шляхом надання до Верховного Суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів та уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху).

Керуючись статтями 169, 328-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного реєстратора Березняківської сільської ради Черкаської області ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 580/9371/24 залишити без руху.

Надати скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, у разі неусунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко,

Судді Верховного Суду