Справа № 640/3488/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/3488/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Глуско Рітейл (вул. Солом`янська, буд. 11, м. Київ, 03110, ) до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала адміністративна справа №640/3488/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Глуско Рітейл до Офісу великих платників податків ДПС, в якому позивач просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.01.2020 р. №, видане Офісом великих платників податків ДПС

Позов обґрунтований тим, що Львівським управлінням Офісу великих платників податків ДПС було проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу (далі - АЗК) ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», розташованого за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Тростянець, урочище Трикутник, 1. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 11.01.2020 р. № 2/28- 10-52-14-PPO/24812228, у якому зазначено, що перевіркою встановлено реалізацію СВГ, який не облікований у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на АЗС, що підтверджується відсутністю записів про оприбуткування в журналі оперативного обліку СВГ за ф. № 2-ГС за 04.06.2019, 12.06.2019, 19.12.2019 на загальну суму 68 413,22 грн.

На підставі цих висновків Офісом великих платників податків ДПС прийняте податкове повідомлення-рішення від 31.01.2020 р. № , яким застосовано передбачені ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 136 826,44 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані наступним.

Позивач заперечує порушення п. 12 ст. 3 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке полягає у відсутності записів про оприбуткування в журналі за ф. № 2-гс за 04.06.2019 p., 12.06.2019 р., 19.12.2019 р. Позивач зазначає, що в Акті перевірки не вказано, чому відповідач вважає, що у цей день відбулося надходження СВГ у певних обсягах; відсутність записів у журналі безпідставно кваліфікована перевіряючими як реалізація СВГ, який не облікований у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання; факти реалізації товару без застосування РРО перевіркою не встановлені.

Позивач зазначає, що для встановлення факту реалізації необлікованого товару відповідач повинен був встановити надлишок нафтопродуктів (СВГ) у місці реалізації, що може бути встановлено тільки шляхом порівняння даних обліку (облікових залишків) з фактичними залишками шляхом вимірювання кількості СВГ.

З Акту перевірки неможливо встановити, яким чином контролюючий орган дійшов висновку про неоприбуткування позивачем СВГ на суму 68 413,22 грн. і про яку саме кількість (обсяг) неоприбуткованого СВГ йде мова. Виходячи з висновків Акту перевірки, працівники відповідача повинні були встановити фактичну кількість СВГ станом на 04.06.2019 р., 12.06.2019 р., 19.12.2019 р. і порівняти їх з даними обліку позивача. Однак, ні 04.06.2019 р, ні 12.06.2019 р., ні 19.12.2019 р. зняття залишків представниками контролюючого органу не здійснювалося, інвентаризація на їх вимогу не проводилась. Розрахунок вартості так званого «необлікованого товару» до Акту перевірки не додано, що свідчить про необґрунтованість і непідтвердженість висновку Акту перевірки.

У позові зазначено, що на вимогу перевіряючих Товариством було проведене вимірювання залишків нафтопродуктів і СВГ проведено інвентаризацію. Акт інвентаризації долучено до матеріалів перевірки. За результатами інвентаризації, фактичні залишки нафтопродуктів відповідають залишкам обліковим. Натомість, в Акті перевірки не вказано, яку саме кількість СВГ контролюючий орган ідентифікував як необліковану, і чим це підтверджується.

Позивач також зазначає, що фінансові санкції, передбачені ст. 20 Закону про РРО, застосовуються за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, проте факт реалізації СВГ контролюючим органом не встановлений, отже застосований до позивача штраф є безпідставним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2021 року було здійснено заміну відповідача - Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, код ЄДР: 43141471) на правонаступника у сфері виконуваних функцій - Центральне міжрегіональне управління ДРС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДР ВП: 44082145; 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду № 2825-ІХ, визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, матеріали адміністративної справи №640/3488/20 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, справа №640/3488/20 передана судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року справу №640/3488/20 прийнято до провадження та її розгляд розпочато спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

18.04.2025 року до суду від відповідача надійшла заява про заміну неналежного відповідача у справі № 640/3488/20, у якій заявник просив замінити відповідача у справі № 640/3488/20 з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на належного відповідача - Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ - 44045187, адреса: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35).

Ухвалою суду від 12.05.2025 року замінено неналежного відповідача - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, на належного відповідача у справі - Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35). Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи № 640/3488/20.

У судовій справі №640/1128/21 наявні відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, які надійшли до Окружного адміністративного суду м. Києва.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до відзиву, відповідач позов не визнає, з позовними вимогами не погоджується з огляду на наступне.

Як зазначено у відзиві, працівниками Львівського управління Офісу ВПП ДПС на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, керуючись п.п.20.1.4, п.п.20.1.6, п.п.20.1.8, п.п.20.1.9, п.п.20.1.10, п.п.20.1.11, п.п.20.1.13, п.п.20.1.14 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших нормативних актів, відповідно до наказу від 27.12.2019 №752, направлень на перевірку від 02.01.2020 №1, №2, проведено з 02.01.2020 по 11.01.2020 фактичну перевірку АЗС з магазином за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Тростянець, ур. Трикутник, 1, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ». За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 11.01.2020 №2/28- 10-52-14-PPO/24812228. Перевіркою встановлено порушення вимог: п.12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями). За результатами перевірки винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 31.01.2020 № на суму 136 826,00 грн., яке скеровано платнику податків 03.02.2020 року.

Відповідач зазначає, що Порядок обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту на АЗС передбачено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332. Так, в п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Інструкції зазначено, що інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство, зазначається у журналі оперативного обліку за формою № 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком. Перевіркою встановлено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за місцем реалізації та зберігання, а саме: реалізацію СВГ, який не обліковані у встановленому порядку, за місцем реалізації та зберігання на АЗС ТОВ «Глуско Рітейл», за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Тростянець, ур.Трикутник, буд. 1, що підтверджується відсутністю записів про оприбуткування в журналі оперативного обліку СВГ за ф. №2-ГС за 04.06.2019, 12.06.2019 та 19.12.2019 на загальну суму 68413,22 грн., чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг». Таким чином, встановлено надлишок товарних запасів (паливо мастильних матеріалів) за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Тростянець, ур.Трикутник, буд. 1 за період з 01.01.2017 по 11.01.2020 року на загальну суму 68 413,22 грн., що відповідно ст.20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є підставою для застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, тобто у даному випадку 136 826,44 грн. (68 413,22*2).

Враховуючи вищевикладене, оскаржене повідомлення-рішення відповідач вважає обґрунтованим та правомірним.

Під час розгляду справи в Одеському окружному адміністративному суді інших заяв по суті справи сторони не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (далі ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ»), , зареєстроване юридичною особою 05.06.1997 року; є платником податку на додану вартість.

Основним видом діяльності за КВЕД є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 розділу II Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI, зі змінами і доповненнями, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (зі змінами і доповненнями), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами і доповненнями) та інших нормативних актів, відповідно до наказу Львівського управління Офісу ВПП ДПС від 27.12.2019 №752 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» ()», направлень на перевірку від 02.01.2020 №1, №2 працівниками Львівського управління Офісу ВПП ДПС проведено з 02.01.2020 по 11.01.2020 фактичну перевірку АЗС з магазином за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Тростянець, ур. Трикутник, 1, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ».

За результатами проведення фактичної перевірки посадовими особами Львівського управління Офісу ВПП ДПС складено Акт фактичної перевірки від 11.01.2020 року №2/28-10-52-14-PPO/24812228.

В Акті фактичної перевірки зафіксовано, що перевірку проведено у присутності адміністратора залу, зроблено відмітку в журналі реєстрації перевірок.

До перевірки надано: Реєстраційне посвідчення № від 30.01.2018, видане Офісом ВПП ДПС, на реєстратор розрахункових операцій; Довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 27.08.2019; Книга обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій №р/4 від 16.10.2019, зареєстрована Офісом ВПП ДПС; остання використана Книга обліку розрахункових операцій №р/3.

Перевіркою встановлено проведення розрахункової операції із застосуванням РРО; роздрукування відповідного розрахункового документу роздруковується; друкування фіскальних чеків та їх зберігання в книзі обліку розрахункових операцій друкуються та зберігаються; сума готівкових коштів в місці проведення розрахунків відповідає денному звіту реєстратора розрахункових операцій.

Під час перевірки встановлено порушення вимог: п.12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Опис порушення: у п.п. 5.2.4 Інструкції №332 зазначено, що інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за ф. № 2-ГС і після здавання звіту матеріально-відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком. Перевіркою встановлено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, а саме: реалізацію СВГ, який не обліковані у встановленому порядку, за місцем реалізації та зберігання на АЗС ТОВ «Глуско Рітейл» за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Тростянець, ур.Трикутник, буд. 1, що підтверджується відсутністю записів про оприбуткування в журналі оперативного обліку СВГ за ф. №2-ГС за 04.06.2019, 12.06.2019 та 19.12.2019 на загальну суму 68413,22 грн.

Додатки до акта перевірки:

х-звіт РРО на 1 арк.;

журнал ф. № 2-ГС на 10 арк.;

акт інвентаризації на 12 арк.

Акт перевірки підписаний суб`єктом господарювання із зауваженням про незгоду з висновками акту та намір подання заперечень; примірник акту отриманий 11.01.2020.

На підставі акту фактичної перевірки від 11.01.2020 року №2/28-10-52-14-PPO/24812228 Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2020 року форми «С», яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано до ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» штрафні (фінансові санкції) на загальну суму 136 826,44 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкцій сума штрафної санкції складається з: 68413,22 грн.х200%.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № від 31.01.2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема, мають право:

20.1.4. проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

20.1.10. здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів;

20.1.11. проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;

20.1.19. застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначений порядок проведення фактичної перевірки.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, згідно з пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється контролюючим органом, зокрема щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій.

Так, відповідно до ст. 19-1 ст. 19 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

19-1.1.4. здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;

19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до п. 80.4, п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як встановлено судом з матеріалів справи, посадові особи Львівського управління Офісу ВПП ДПС були допущені до проведення фактичної перевірки господарської одиниці АЗС з магазином за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Тростянець, ур.Трикутник, буд. 1, де здійснює діяльність ТОВ «Глуско Рітейл», з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами проведення фактичної перевірки посадовими особами Львівського управління Офісу ВПП ДПС складено Акт фактичної перевірки від 11.01.2020 року №2/28- 10-52-14-PPO/24812228.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Позивачем не надано доказів подання заперечень на Акт фактичної перевірки від 11.01.2020 року №2/28- 10-52-14-PPO/24812228.

Позивач порядок проведення фактичної перевірки не оскаржує.

Отже, суд надає оцінку правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2020 року форми «С» про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 136 826,44 грн.

Щодо порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

На момент виникнення спірних правовідносин Закон діяв в редакції від 20.10.2019 року.

Зміст статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР містить визначення понять, зокрема, реєстратор розрахункових операцій, розрахунковий документ, книга обліку розрахункових операцій, а саме:

реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг);

місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до пункту 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість;

Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлює Інструкція про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 за №331/7652 (далі Інструкція № 332).

Скорочення СВГ, що вживається в Інструкції, означає скраплений вуглеводневий газ.

Глава 5 Інструкції № 332 передбачає порядок приймання СВГ.

Пунктом 5.2 гл. 5 Інструкції № 332 встановлений порядок приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, а саме:

5.2.1. Огляд автоцистерн, приймання та зливання СВГ здійснюються працівниками, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці z0248-99. Періодичність перевірки знань цих працівників проводиться не рідше одного разу на рік. Ці працівники повинні бути атестовані на знання Правил будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском (ДНАОП 0.00-1.07-94), та Правил безпеки систем газопостачання України z0318-98 (ДНАОП 0.00-1.20-98) в обсязі роботи, яка ними виконується.

5.2.2. Приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних (типова форма N 1-ТН, затверджена наказом Міністерства транспорту та Міністерства статистики України від 29.12.1995 р. N 488/346 v0488361-95 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля") та документів про якість (паспортів) на СВГ, оформлених у відповідності до ДСТУ 4047-2001, з обов`язковим складанням акта приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС (додаток 3).

Видаткова та товаротранспортна накладні є підставою для оприбуткування СВГ за складським та бухгалтерським обліком підприємства.

5.2.3. Маса СВГ в автоцистерні визначається за різницею ваги автоцистерни до і після зливання СВГ. Вагу автоцистерн визначають на автомобільних вагах середнього класу точності згідно з ГОСТ 29329-92.

5.2.4. Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.

5.2.5. У разі встановлення нестачі з вини вантажовідправника (постачальника) приймання СВГ проводиться відповідно до пунктів 5.1.9-5.1.12 цієї Інструкції.

5.2.6. Під час внутрішньогосподарських перевезень СВГ приймання і оприбуткування за складським та бухгалтерським обліком проводиться на підставі видаткових та товаротранспортних накладних. У разі виявлення нестачі СВГ приймання проводиться тільки за участю керівника підприємства або його заступника із складанням акта про нестачу СВГ, що виникла під час внутрішньогосподарських переміщень за формою N 4-ГС (додаток 4), у трьох примірниках.

5.2.7. Перед зливанням СВГ необхідно:

- перевірити наявність пломб на зливних штуцерах автоцистерни;

- перевірити поворотним покажчиком рівня відсоток заповнення цистерни;

- перевірити рукави, що призначені для зливання скрапленого газу, переконатися у справності технологічних трубопроводів, запірної арматури, засобів вимірювань, засобів пожежогасіння;

- встановити АЦСГ на ваги, провести зважування, зазначити у журналі оперативного обліку фактичну вагу автомобіля з газом.

Після цього необхідно:

- установити автоцистерну в зручне для з`єднання рукавів положення;

- виключити двигун автоцистерни і передати ключ від замка запалювання відповідальній за злив особі;

- перевірити фіксування автомобіля колодками-клинами;

- перевірити заземлення гумотканинних рукавів;

- заземлити автоцистерну;

- під`єднати один кінець рукава до штуцера парової фази автоцистерни, а другий - до штуцера парової фази зливної колонки;

- під`єднати один кінець рукава рідкої фази до штуцера рідкої фази автоцистерни, а другий - до штуцера рідкої фази зливної колонки;

- відкрити вентиль парової фази на автоцистерні, перевірити обмилюванням герметичність з`єднань рукава, після чого відкрити запірний пристрій на зливній колонці;

- відкрити вентиль рідкої фази автоцистерни, перевірити обмилюванням герметичність з`єднань рукава, потім плавно і повільно відкрити запірний пристрій рідкої фази на колонці;

- подати сигнал машиністу насосно-компресорного відділення на включення обладнання;

- розпочати зливання СВГ в резервуар бази зберігання;

- за вібрацією рукава переконатися в тому, що СВГ зливається;

- після закінчення зливання СВГ із АЦСГ, що встановлюється за припиненням появи рідини із вентиля контролю зливу, необхідно відкачати з цистерни парову фазу СВГ до залишкового тиску всередині цистерни не менше 0,05 МПа (0,5 кгс/кв. см);

- подати сигнал машиністу насосно-компресорного відділення про необхідність виключення обладнання;

- закрити запірні пристрої рідкої та парової фаз СВГ на зливній колонці та АЦСГ;

- закрити запірні пристрої на кінці рукавів, обладнаних такими пристроями;

- відкрити, у випадку використання гумотканинних рукавів, запірні пристрої свічок і випустити залишки СВГ;

- від`єднати рукави від зливних штуцерів вентилів АЦСГ;

- заглушити на АЦСГ штуцери вентилів рідкої та парової фаз СВГ спеціальними заглушками і опломбувати їх;

- перевірити мильною емульсією щільність закриття і герметичність вентилів АЦСГ;

- зняти заземлення;

- встановити АЦСГ на ваги, провести зважування і зазначити в журналі оперативного обліку фактичну вагу порожнього автомобіля.

У літній період, коли тиск газу в автоцистерні значно вищий, ніж у резервуарах, дозволяється зливати СВГ у резервуари тільки через рукав рідкої фази.

5.2.8. Послідовність проведення технологічних операцій під час зливання СВГ з автоцистерни та здійснення при цьому заходів із забезпечення безпеки праці визначається інструкціями з охорони праці, розробленими та затвердженими згідно з вимогами статті 13 Закону України "Про охорону праці" 2694-12.

Відповідно до гл. 11 Інструкції № 332, бухгалтерський облік руху СВГ здійснюється на підставі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 996-14 та відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246 z0751-99 та зареєстрованого Міністерством юстиції 2 листопада 1999 р. за N 751/4044.

Податковий облік господарських операцій руху СВГ ведеться згідно із чинним законодавством України.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV (далі Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

У постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 04.09.2020 у справі №2а-12445/11/2670 Верховний Суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів (накладні на отримання скрапленого газу, що знаходився в реалізації) за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари (нафтопродукти) належним чином обліковані товариством відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті перевірки порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг описане таким чином: встановлено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, а саме: реалізацію СВГ, який не обліковані у встановленому порядку, за місцем реалізації та зберігання на АЗС ТОВ «Глуско Рітейл» за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Тростянець, ур.Трикутник, буд. 1, що підтверджується відсутністю записів про оприбуткування в журналі оперативного обліку СВГ за ф. №2-ГС за 04.06.2019, 12.06.2019 та 19.12.2019 на загальну суму 68413,22 грн.

Статтею 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-В Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

За порушення ст. 20 Закону №265/95-В до позивача застосовані штрафні (фінансові санкції) на загальну суму 136 826,44 грн. (68413,22 грн.х2).

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 у справі №812/1508/17 та від 05.03.2019 у справі №806/2402/16, стосовно застосування статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зробив висновок, про те, що відповідальність за правилами цієї статті настає виключно за реалізацію товарів, які необліковані у встановленому порядку.

Отже, за змістом статті 20 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Проте, згідно матеріалів справи, відповідачем під час проведення фактичної перевірки ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» не було встановлено факт реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку.

Принаймні цей факт не підтверджується актом перевірки, де зазначено, що всі розрахункові операції проводяться із застосуванням РРО (пп. 2.2.7 Акту перевірки); при виконанні розрахункової операції роздруковується та зберігається відповідний розрахунковий документ (пп. 2.2.8 Акту перевірки).

Факт продажу необлікованого товару без застосування РРО в акті не відображено.

Натомість, в акті зафіксовано, що перевіркою встановлено проведення розрахункової операції із застосуванням РРО; роздрукування відповідного розрахункового документу роздруковується; друкування фіскальних чеків та їх зберігання в книзі обліку розрахункових операцій друкуються та зберігаються; сума готівкових коштів в місці проведення розрахунків відповідає денному звіту реєстратора розрахункових операцій.

Додатки до акта перевірки:

х-звіт РРО на 1 арк.;

журнал ф. № 2-ГС на 10 арк.;

акт інвентаризації на 12 арк.

Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що з Акту перевірки неможливо встановити, яким чином контролюючий орган дійшов висновку про неоприбуткування позивачем СВГ на суму 68 413,22 грн. і про яку саме кількість (обсяг) неоприбуткованого СВГ йде мова. Для встановлення факту неоприбуткування відповідач повинен був порівняти фактичні залишки СВГ з даними обліку позивача. Встановити надлишок/нестачу нафтопродуктів можна тільки у разі зняття залишків (проведення інвентаризації) і встановлення невідповідності фактичної кількості нафтопродуктів у місці реалізації їх обліковій кількості. Виходячи з висновків Акту перевірки, працівники відповідача повинні були встановити фактичну кількість СВГ станом на 04.06.2019 p., 12.06.2019 р., 19.12.2019 р. і порівняти їх з даними обліку позивача. Однак, ні 04.06.2019 р, ні 12.06.2019 р., ні 19.12.2019 р. зняття залишків представниками контролюючого органу не здійснювалося, інвентаризація на їх вимогу не проводилась. На вимогу перевіряючих Товариством було проведене вимірювання залишків нафтопродуктів і СВГ проведено інвентаризацію. Акт інвентаризації долучено до матеріалів перевірки. За результатами інвентаризації, фактичні залишки нафтопродуктів відповідають залишкам обліковим.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не довів факт реалізації позивачем товарів, які необліковані у встановленому порядку, суд вважає, що застосування до позивача штрафу на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2020 року про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 136826,44 грн. підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 5). Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші судові витрати не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (вул. Солом`янська, буд. 11, м. Київ, 03110, ) до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2020 року.

Стягнути з Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (вул. Солом`янська, буд. 11, м. Київ, 03110, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України. Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Суддя А.А. Радчук