Справа № 500/2494/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2494/25

11 липня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області), у якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

визнати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від 21.02.2025 №24 неправомірним.

зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки від 23.03.2000 серії НОМЕР_1 з 01.07.1983 по 14.05.2000 та призначити позивачу пенсію за віком з моменту настання права на пенсію (з 14.08.2022).

Позов обґрунтовано тим, що позивач двічі звертався до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду яких позивачу рішеннями від 14.11.2022 та 21.02.2025 було відмовлено в призначення пенсії, останнє рішення прийняло ГУ ПФУ в Кіровоградській області. Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 24.01.1982 по 14.05.2000 згідно з трудовою книжкою від 23.03.2000 серії НОМЕР_1 та не взято до уваги архівну довідку, видану Державним архівом Тернопільської області від 13.09.2022 №Д-27/04-11, про періоди роботи з 24.01.1983 по 14.05.2000, оскільки зазначене в довідці по-батькові особи ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника. Водночас період роботи в колгоспі з 01.07.1983 по 02.03.1993 згідно архівної довідки про трудовий стаж від 26.07.2022 за №408/06-06 до страхового стажу враховано за фактично відпрацьований час, оскільки відсутні дані про перебування особи членом колгоспу.

Позивач не погоджується з такою відмовою органу Пенсійного фонду та стверджує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. При цьому вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У строк, встановлений судом, надійшов відзив ГУ ПФУ в Кіровоградській області. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглядалася ГУ ПФУ в Кіровоградській області. Рішенням відповідача від 21.02.2025 №24 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. До уваги не взято архівну довідку, видану Державним архівом Тернопільської області від 13.09.2022 № Д-27/04-11, про періоди роботи з 24.01.1983 по 14.05.2000, оскільки зазначене в довідці по-батькові особи ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника.

Водночас відповідач зазначив, що період роботи в колгоспі з 01.07.1983 по 02.03.1993 згідно архівної довідки про трудовий стаж від 26.07.2022 за № 408/06-06, до страхового стажу враховано за фактично відпрацьований час, оскільки відсутні дані про перебування особи членом колгоспу.

Вважає, що право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (далі Закон №1058) позивач набуде після досягнення 63-річного віку, з 14.08.2025. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с.39-42).

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після досягнення віку 60 року, 08.11.2022 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого від 14.11.2022 №24 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови зазначено відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 26 років 09 місяців 13 днів. За змістом рішення за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період робот з 10.01.2003 по 08.07.2003, оскільки зарахування до страхового стажу роботи отримання одноразової виплати по безробіттю стаття 56 Закону України Про пенсійне забезпечення не передбачено (а.с.14).

14.02.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.45, 58 зворот).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого від 21.02.2025 №24 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 26 років 09 місяців 13 днів.

За результатом розгляду документів, до уваги не взято архівну довідку, видану Державним архівом Тернопільської області від 13.09.2022 № Д-27/04-11, про періоди роботи з 24.01.1983 по 14.05.2000, оскільки зазначене в довідці по-батькові особи ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника.

Факт приналежності вищезазначеного документу може бути встановлений у судовому порядку.

Крім того, до страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги з 10.01.2003 по 08.07.2003, згідно записів в трудовій книжці ( НОМЕР_1 ) та довідки Лановецької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 13.09.2022 № 24.03/248, оскільки відсутня інформація про вид матеріальної допомоги по безробіттю.

Ще у рішенні зазначено, що період роботи в колгоспі з 01.07.1983 по 02.03.1993 згідно архівної довідки про трудовий стаж від 26.07.2022 за № 408/06-06, до страхового стажу враховано за фактично відпрацьований час, оскільки відсутні дані про перебування особи членом колгоспу.

З цього відповідач виснував, що право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, з урахуванням наявних документів, заявник набуде після досягнення 63-річного віку, з 14.08.2025 (а.с.12, 65 зворот).

Позивач не погоджується з рішенням від 21.02.2025 ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Для підтвердження страхового стажу позивач надав трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення 23.03.2000, яка містить такі записи щодо роботи позивача в колгоспі, а саме:

запис №1, 01.07.1983, прийнятий в селянську спілку Весна трактористом, підстава: протокол №1 від 15.07.1983,

запис №2, 15.05.2000, звільнений в зв`язку з ліквідацією господарства, підстава: протокол №4 від 14.05.2000,

Запис про звільнення засвідчений підписом уповноваженої особи з проставленням відтиску печатки підприємств, вказані документи, на підставі яких внесено відповідні записи (а.с.7, 49).

Додатково на підтвердження вказаного періоду позивачем надані архівні довідки трудового архіву Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області від 26.11.2022 №408/06-06, №409/06-06 про трудовий стаж та заробітну плату. Зміст цих довідок зводиться до того, що в документах архівного фонду Селянської спілки «Весна» в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1983-2000 роки є дані щодо відпрацьованих людиноднів та нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за періоди роботи з 1983 по 2000 роки. Довідки містять інформацію в розрізі кожного року з зазначенням встановленого мінімуму людиноднів, відпрацьованого мінімуму людиноднів та заробітної плати (а.с.15-16).

Пенсійним органом проведено перевірку поданої довідки про заробітну плату від 26.11.2022 №409/06-06 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1994, про що складено акт перевірки від 29.11.2022 №1900-1103-1/5423, зі змісту якого встановлено не утримання внесків за окремі місяці з нарахованої позивачу заробітної плати у 1988, 1990-1991 роках (а.с.65).

Оскаржуваним рішенням не взяті до уваги дані архівної довідки, виданої Державним архівом Тернопільської області від 13.09.2022 № Д-27/04-11, про періоди роботи з 24.01.1983 по 14.05.2000, оскільки зазначене в довідці по-батькові особи ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника.

З цього приводу варто зазначити, що з огляду на те, що довідка не містить повністю по батькові особи ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Дані довідки узгоджуються з записами трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , дата заповнення 23.03.2000.

На переконання суду, обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.

Отже, неповне написання по батькові в архівній довідці (виданій на підставі первинних документів господарств, де працював позивач), при тому, що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до його страхового стажу.

Обчислення стажу роботи в колгоспі залежить від кількості відпрацьованих трудоднів, після 01.01.1965 стаж зараховується за фактичною тривалістю, якщо не було виконано встановлений мінімум трудової участі без поважних причин, якщо виконано зараховується повний рік.

Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідачем період роботи в колгоспі з 01.07.1983 по 02.03.1993 згідно архівної довідки про трудовий стаж від 26.07.2022 № 408/06-06, до страхового стажу враховано за фактично відпрацьований час, оскільки відсутні дані про перебування особи членом колгоспу.

Такі твердження відповідача суд оцінює критично, бо вони спростовуються довідкою Вишгородської сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 19.11.2018 №687, згідно з якою ОСОБА_1 був членом колгоспу, дата вступу в колгосп 01.07.1983 (а.с.22).

Відповідно до змісту довідки від 26.07.2022 за № 408/06-06, виданої трудовим архівом Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, відсутні будь-які записи про наявність поважних причин невиконання позивачем у 1985 році встановленого мінімуму трудової участі, який був визначений на рівні 210 днів. Оскільки невиконання позивачем річного мінімуму трудової участі відбулося без поважних причин, а такий період правомірно зарахований відповідачем з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Решта періодів, вказаних у цій же довідці, підлягають зарахуванню як повні роки (якщо позивач працював повний рік), враховуючи виконання встановленого мінімуму трудоднів. Періоди роботи з 1985 1998 роки, так і зараховані, окрім 1988, 1989, 1991 років.

Так, відповідач безпідставно провів зарахування страхового стажу за 1988-1989, 1991 роки не в повному обсязі. Суд це пояснює результатами перевірки довідки про заробітну плату від 26.11.2022 №409/06-06 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1994, бо саме за ці періоди в акті перевірки від 29.11.2022 №1900-1103-1/5423 зазначено не утримання внесків при нарахуванні заробітної плати. Водночас, виходячи зі змісту цього акту заробітна плата позивачу виплачувалася, проте з неї не були утримані та сплачені внески роботодавцем. Неутримання та несплата роботодавцем внесків не може бути підставою для незарахування страхового стажу працівнику (члену колгоспу).

Відтак, періоди роботи позивача за 1988-1989, 1991 роки підлягають зарахуванню повністю, враховуючи виконання ОСОБА_1 встановленого мінімуму трудоднів.

Також Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача роботу в колгоспі за 1999 рік та частину 2000 року, що вбачається з розрахунку стажу. Водночас згідно з тією ж архівною довідкою від 26.11.2022 №409/06-06 позивач у 1999 році відпрацював 55 трудоднів, у 2000 12 трудоднів.

Таким чином, суд дійшов переконання, що позивачу неправомірно не в повній мірі враховано до його трудового (страхового) стажу періоди роботи за 1988 рік (зараховано лише 9 місяців 25 днів замість повного року), 1989 рік (зараховано 11 місяців 10 днів замість повного року), 1991 рік (зараховано 11 місяців 29 днів замість повного року), 1999 рік (не зараховано 55 днів) та 2000 рік (не зараховано 12 днів). При цьому загальна кількість незарахованого стажу позивачу буде приблизно в межах п`яти місяців, що суттєво не вплине на питання призначення пенсії при наявному страховому стажі 26 років 9 місяці 13 днів.

Отже, до страхового стажу ОСОБА_1 підлягає зарахуванню трудова діяльність в селянській спілці Весна на підставі даних архівної довідки від 26.07.2022 за № 408/06-06 та записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , окрім тих, які вже враховані відповідачем. Це стосується наведених 1988-1989 років, 1991 року та 1999-2000 років. У цій частині позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення частково.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 21.02.2025 №24 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи в колгоспі, селянській спілці Весна є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 14.08.2022, то суд зазначає таке.

За нормами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV позивач 13.08.1962 року народження, мав би право на призначення пенсії у віці 60 років при наявності страхового стажу не менше 29 років.

Оскільки ОСОБА_1 не мав такого стажу, то частина друга статті 26 Закону № 1058-ІV передбачає право особи на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Частина третя цієї статі визначає право особи на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.

За змістом частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Наведена норма вказує, що страховий стаж має обчислюватися саме на дату досягнення відповідного віку: на дату досягнення віку 60 років і такий необхідний стаж становить не менше 29 років, а на дату досягнення віку 63 роки необхідний стаж становить від 22 до 32 років.

ОСОБА_1 на дату досягнення віку 60 років не набув необхідної умови для призначення пенсії, а саме наявність мінімального стажу 29 років, бо зарахований за результатами розгляду цієї справи додатковий стаж може складати в межах п`яти місяців (при наявному вже страховому стажі 26 років 9 місяці 13 днів).

Після повторного звернення з заявою від 14.02.2025 позивач досягнув віку 62 роки страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 09 місяців 13 днів, що є достатнім для призначення пенсії з досягнення віку 63 роки. Оскільки в спірному випадку позивач просить призначити пенсію з моменту настання права на пенсію (14.08.2022), тобто з дати досягнення віку 60 років, то після зарахування за результатами судового розгляду цієї справи додаткового страхового стажу, він всерівно становитиме менше 29 років, що є недостатнім для призначення пенсії.

Разом з тим, після досягнення 63 років позивач набуде право на призначення пенсії, бо матиме необхідний мінімальний страховий стаж 22 років і більше.

Отож на даний час відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 14.08.2022, в цій частині позовні вимоги безпідставні та до задоволення не підлягають.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 29.04.2025 (а.с.23).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вулиця Соборна, 7А, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.02.2025 №24 в частині неповного зарахування періоду роботу в селянській спілці Весна до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу не повністю зараховані періоди роботи у селянській спілці Весна за 1988 рік, 1989 рік, 1991 рік, 1999 рік, 2000 рік відповідно до відомостей архівної довідки від 26.11.2022 №408/06-06, виданої трудовим архівом Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, з урахуванням вже зарахованих.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 липня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.