Справа № 480/2081/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. Справа № 480/2081/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 23.04.25 по справі № 480/2081/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.03.2024 №82 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "Б" ч. 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04 березня 2024 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області, про призначення їй пенсії на пільгових умовах за списком №2, додавши всі необхідні документи згідно додатку. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №82 від 11.03.2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" список №2, в зв`язку із тим, що відсутній необхідний пільговий стаж 10 років, за таких обставин заявниця матиме право на пенсію лише у 58 років. Крім цього до страхового стажу не враховано період роботи згідно трудової книжки від 01.07.1983 року, з 12.02.1994 року по 01.10.1994 року, оскільки відсутні накази про прийом/звільнення, відсутня повна інформація про роботу. Крім цього, період роботи з 02.09.1994 року по 01.04.1996 року у колгоспі не враховано до страхового стажу через відсутність довідки про встановлений мінімум трудової участі та інформацію про відпрацювання мінімуму.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимог задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, де Велика Палата дійшла висновку, що наявність колізії між нормами Закону №1788-XII та Закону №1058-IV порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника. При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. У зв`язку із чим вважав, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020справа №1-15/2018, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки норми названих законів регулюють одне і теж коло відносин, однак вони явно суперечать один одному.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04.03.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №82 від 11.03.2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком №2.

Мотивуючи свою відмову пенсійний орган посилався на відсутність у заявника необхідного пільгового стажу 10 років.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач просить суд врахувати, що на день її звернення з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах вік ОСОБА_1 становив 55 років, страховий стаж підтверджений відповідачем 34 роки 3 місяці 26 днів, та пільговий за Списком №2 склав 5 років 6 місяців 18 днів, з чим і погодився відповідач у своєму рішенні від 11.03.2024.

Відтак, на переконання позивача у неї "наявний необхідний пільговий стаж 5 років 6 місяців 18 днів, який з урахуванням приписів статті 12 Закону № 1788-ХІІ відповідає значенню 2 роки, що слід врахувати їй при зменшенні пенсійного віку 55 років".

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаютьсяЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першоїстатті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Так, згідно матеріалів справи, 04.03.2024 позивач звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Станом на дату подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах вік позивача -55 років.

Розглянувши заяву позивача та додані документи, відповідач прийняв оскаржуване рішення № 82 від 11.03.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.

Страховий стаж позивача склав 34 роки 3 місяці 26 днів.

Предметом спору у даній справі є наявність у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, а саме не менше 10 років.

Аналізуючи зміст спірного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що наявність у позивача пільгового стажу 5 років 6 місяців 18 днів свідчить про його право на призначення пенсії зі зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

До пільгового стажу за Списком №2 зараховано наступні періоди: з 14.06.1988 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 31.12.1993.

Будь-яких доказів або пояснень щодо наявності підстав для збільшення періоду пільгового стажу позивачем, ані до пенсійного органу, ані до суду не надано.

Між тим, колегія суддів зазначає, що позивач не надає жодних заперечень щодо неврахування йому до страхового стажу періодів з 12.02.1994 по 01.10.1994, з 02.09.1994 по 01.04.1996.

Враховуючи звернення позивача щодо призначення їй пенсії за віком саме на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.03.2024, беручи до уваги відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі № 480/2081/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова