Справа № 640/28918/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/28918/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач), поданим в його інтересах Ткачуком Владиславом Петровичем (далі представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому представник позивача, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 2 червня 2025 року про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 17 травня 2020 року із зменшенням оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 %;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням оцінки одного року страхового стажу 1,35 % з 17 травня 2020 року з нарахуванням компенсації, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 4 листопада 2020 року позивачу відмовлено в перерахунку його пенсії із застосуванням оцінки одного року страхового стажу 1,35 % замість одного року страхового стажу 1 % та виплаті відповідної заборгованості.

Позивач з такою відмовою не згоден з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1058-ІV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс)/(100 % x 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

Відповідно до абзацу першого пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV (в редакції, яка набрала чинності з 11 жовтня 2017 року) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з абзацом першим пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV врегульовано питання перерахунку призначених до 1 жовтня 2017 року пенсій за Законом, який здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно. Водночас, приписами пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV регламентовано питання застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, при призначенні пенсії у період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Позивач резюмує, що внаслідок набрання чинності Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII) відбулось зниження величини оцінки одного року страхового стажу, з урахуванням якого здійснюється розрахунок розміру пенсії позивача, що має наслідком звуження набутих ним соціальних гарантій. Застосовуючи при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % замість 1,35 %, що була встановлена на момент призначення позивачу пенсії за віком згідно із Законом № 1058-ІV, відбулось внаслідок порушення конституційного принципу дії норми в часі, закріпленого у частині першій статті 58 Конституції України.

З посиланням на положення статей 1, 2, 3 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-III) представник позивача зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач починаючи з 1 жовтня 2017 року неправильно обраховує розмір пенсії позивача, є підстави для зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 13).

Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві адміністративний позов не визнало, про що до Окружного адміністративного суду міста Києва подало відзив на позовну заяву від 10 грудня 2020 року № 2600-0903-8/175720, який зареєстровано в суді 22 грудня 2020 року за № 193505/20 (арк. спр. 16-24).

У відзиві від 10 грудня 2020 року № 2600-0903-8/175720 відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону № 1058-ІV.

Позивач звернувся до відповідача з заявою, зареєстрованою 6 жовтня 2020 року за № 25949/С-2600-20, стосовно пенсійного забезпечення. Листом від 4 листопада 2020 року відповідач повідомив позивача, що після проведених перерахунків починаючи з 1 жовтня 2017 року пенсія останньому виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач зазначив, що 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким до Закону № 1058-ІV внесено зміни. Зокрема, згідно з пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно з Законом № 2148-VIII проведено осучаснення раніше призначених пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки в розмірі 3764,40 грн.

Абзацом першим частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 124).

Цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (пункт 1 Порядку № 124).

Перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 травня 2020 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Пунктом 5 частини четвертої статті 42 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

У зв`язку з тим, що пенсія позивача обчислена та виплачується у правильному розмірі, відповідач зазначає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, представником позивача подана відповідь на відзив від 21 грудня 2020 року (арк. спр. 31-33), яка повністю відтворює зміст позовної заяви.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 цю справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалами Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року:

- прийнято адміністративну справу до провадження; розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), повторно розпочавши розгляд справи по суті.

- позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду в електронній формі через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) або у паперовій формі шляхом надіслання поштовим зв`язком на тимчасову адресу для листування (абонементна скринька 4585, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд. 28, поштовий індекс 49089) заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 1 січня 2017 року по 16 травня 2020 року з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою від 2 червня 2025 року:

продовжено розгляд справи № 640/28918/20 за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період починаючи з 17 травня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

залишено без розгляду позов ОСОБА_1 , поданий в його інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 1 січня 2017 року по 16 травня 2020 року.

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 22 липня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком, умови призначення пенсії робота за Списком № 2, про що свідчать матеріали пенсійної справи № 315396, зокрема протокол Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії від 11 травня 2016 року № 11008.

Згідно з розрахунком пенсії, який наведено у протоколі Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії від 11 травня 2016 року № 11008, коефіцієнт стажу позивача складає 0,37250, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 0,50288.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 5 вересня 2018 року № 96 позивачу з 1 жовтня 2017 року проведено перерахунок пенсії за віком у зв`язку з осучасненням; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,39250; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,39250.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 22 лютого 2019 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку з індексацією заробітку з 1 березня 2019 року; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,39250; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,39250.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 5 вересня 2019 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку зі зміною стажу з 1 серпня 2019 року; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,41250; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,41250.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 23 квітня 2020 року № 96, від 23 лютого 2021 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку з індексацією заробітку з 1 травня 2020 року та з 1 березня 2021 року відповідно; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,41250; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,41250.

Заявою від 6 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до відповідача та серед іншого просив здійснювати обрахування пенсії позивача з урахування величини одного року стажу на рівні 1,35 % з жовтня 2017 року, провести перерахунок та виплату пенсії та виплати компенсацію за втрату частини доходу (арк. спр. 6).

Листом від 4 листопада 2020 року № 25197-25949/С-02/8-2600/20 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року (арк. спр. 7-9).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 24 січня 2022 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку зі зміною стажу з 1 грудня 2021 року; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,43000; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,43000.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 22 лютого 2022 року № 96, від 26 лютого 2023 року № 96, від 26 лютого 2024 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку з індексацією заробітку з 1 березня 2022 року, з 1 березня 2023 року, з 1 березня 2024 року відповідно; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,43000; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,43000.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 24 травня 2024 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку з МП по стажу, абзац третій частини четвертої статті 42 Закону № 1058-ІV з 1 квітня 2024 року; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,44667; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,44667.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район) від 25 лютого 2025 року № 96 позивачу перераховано пенсію у зв`язку з індексацією заробітку з 1 березня 2025 року; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,44667; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,44667.

Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність здійснення перерахунку пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року на підставі положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час проведення позивачу перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком) коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) / 100 % х 12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком) передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон № 2148-VІІІ, яким до частини першої статі 25 Закону № 1058-ІV внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %. Крім того, пункт 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV доповнено, зокрема, пунктом 4-3 такого змісту:

«Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.».

Позивачу пенсію за віком призначено відповідно до положень Закону № 1058-ІV до набрання чинності Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим така підлягала перерахунку з 1 жовтня 2017 року з урахуванням пункту 4-3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При цьому нормами пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148-VIII визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Вказане свідчить про те, що Законом № 2148-VIII в повній мірі передбачено уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Також суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

Отже, суд доходить висновку, що Законом № 2148-VІІІ з 1 жовтня 2017 року визначено новий порядок та умови перерахунку саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17, від 8 травня 2023 року у справі № 1.380.2019.005034, від 14 вересня 2023 року у справі № 640/1143/20, від 25 вересня 2023 року у справі № 200/10870/20-а, від 8 квітня 2024 року у справі № 580/6509/23.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2015 року № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Водночас, судом встановлено, що за наслідками проведеного з 1 жовтня 2017 року перерахунку пенсії, її розмір не зменшився.

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що положення пункту 4-3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV станом на момент здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % не було визнано неконституційними, а тому у відповідача були відсутні підстави не застосовувати вказані положення при здійсненні перерахунку пенсії.

З огляду на це, твердження позивача про те, що відповідач протиправно зменшив оцінку одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % під час проведення перерахунку пенсії позивача з 1 жовтня 2027 року, оскільки положеннями Закону № 2148-VІІІ не визначено його зворотну дію в часі, суд вважає необґрунтованим та безпідставними.

Зміна порядку розрахунку пенсії, як періодичної виплати фізичній особі, шляхом прийняття відповідного закону, який відповідає критерію якості закону та легітимній меті, за загальним правилом, не суперечить положенням статті 22 (щодо недопущення при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод) та статті 58 (щодо відсутності у законів та інших нормативно-правових актів зворотної дії в часі) Конституції України, за умови, що такі зміни не передбачають зменшення розміру пенсії, яку особа отримує на момент прийняття таких законодавчих змін.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по розрахунку пенсії ОСОБА_1 із зменшенням оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням оцінки одного року страхового стажу 1,35 % з 17 травня 2020 року.

Статтею 1 Закону № 2050-III установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (абзац перший статті 7 Закону № 2050-III).

Оскільки у цій справі суд відмовляє у задоволенні основної позовної вимоги щодо перерахунку пенсії позивача, то, як наслідок, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати компенсацію, передбачену статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», також належить відмовити.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог не підлягає задоволенню клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, за правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська