Справа № 160/9282/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2025 рокуСправа №160/9282/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача - 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача - 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
31 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою відповідача - 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача - 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у відмові в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з дати звернення, а саме з 17.12.2024, керуючись нормами статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, зарахувавши до пільговий стаж відповідно до ч.3 статті 114 Закону України №1058, Список № 1 (підземні роботи): - з 01.09.1998 по 23.06.1999 період навчання в професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенська за професією Машиніст електровозу , - з 27.04.2006 по 02.05.2006 робота машиністом електровозу з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВСП «Шахта» Степова» ВАТ «Павлоградвугілля»», коли були відсутні накази про атестацію робочого місця; - 30.11.2011 по 01.12.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024 - час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням на виробництві.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання.
На момент призначення пенсії він мав пільговий підземний стаж за Списком № 1 (підземні роботи) менше 15 років. Проте, відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Позивач вважає, що рішення про відмову є протиправним, оскільки відповідач не врахував до пільгового стажу період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням на виробництві (з 30.11.2011 по 15.11.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024). Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 27.04.2006 по 02.05.2006 через відсутність наказів про атестацію робочого місця, а також період навчання у Професійно-технічному училищі № 40 м. Першотравенська з 31.08.1998 по 21.03.1999 та роботу учнем машиніста електровоза підземного з 22.03.1999 по 26.03.1999. На думку позивача, це порушує його конституційні права на гідний рівень пенсійного забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
25.04.2025 року на адресу суду від відповідача - 2 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач - 2 просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що 17.12.2024 позивач, звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008 (зі змінами) далі Закон № 345.
На виконання вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. №22-1 (далі Порядок 22-1), зазначену заяву з доданими документами було відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, яке приймало відповідне рішення про призначення або перерахунок пенсії.
За матеріалами електронної пенсійної справи стаж роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 безпосередньо на підземних роботах повний робочий день становить - 11 років 3 місяці 14 днів, що є меншим необхідного, а отже, норми ст. 8 Закону № 345 на позивача не поширюються.
Зазначив, що питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання вирішувалось під час призначення пенсії (пенсію призначено з 03.11.2011).
Відповідно до трудової книжки за записом №1 ОСОБА_1 31.08.1998 «принят учеником подземного машиниста электровоза на участок ШТ с последующим направлением в СПТУ - 10 г. Першотравенск (мовою оригіналу), за записом № 2 з 22.03.1999 року позивача «переведено учеником подземного машиниста электровоза с полным рабочим днем в шахте на участок ШТ на время практики» (мовою оригіналу).
Тобто, час навчання перетинається з трудовою діяльність позивача.
За аналогією, якщо застрахована особа, одночасно навчалась (денна форма навчання) та у вільний від навчання час працювала, страховий стаж зараховується в одинарному розмірі. Зарахування кожного періоду окремо (роботу та навчання), призведе до подвоєння страхового стажу, що жодним законодавчим актом не передбачено.
В зв`язку з вищезазначеним, пільговий стаж визначався за основним місцем роботи, на підставі документів, що визначають пільговий характер виконуваних робіт (пільгова довідка та інше), а саме: з 27.03.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 26.04.2006 та з 03.05.2006 по 15.07.2010 рік.
Період навчання з 01.09.1998 по 23.06.1999 зараховано до загального страхового стажу позивача.
Щодо вимоги зобов`язати Головне управління зарахувати до пільгового стажу період роботи з 27.04.2006 по 02.05.2006 вказав, що відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи позивача які є в розпорядженні Головного Управління вбачається, що пільговий стаж ОСОБА_1 зараховано відповідно до довідок про визначення пільгового стажу виданих відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу робити для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) в якому зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу робити приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5).
Довідка повинна видаватися згідно первинних документів, в яких відзначені певні умови.
З огляду на вищевказане, для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27.04.2006 по 02.05.2006 який не підтверджений пільговою довідкою у Головного управління підстав немає.
Крім того, відповідач зазначив, що вимога позивача зарахувати періоди з 30.11.2011 по 01.12.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024 час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням на виробництві є необґрунтованою та безпідставною.
28.04.2025 року на адресу суду від відповідача - 1 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач - 1 просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, та отримує пенсію по інвалідності (третя група, трудкалiцтво/профзахворювання (з актом Н1/П4)) в розмірі 50% пенсії за віком, призначену за нормами Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно розрахунку стажу (форма РС-право) обрахованого по 30.11.2021, страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років по Списку №1 становить 50 років 02 місяці 06 днів, в тому числі пільговий підземний стаж за Списком №1 11 років 03 місяці 14 днів, що недостатньо для обчислення розміру пенсії з урахуванням норм частини 1 статті 28 Закону № 1058.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Слід зазначити, що під час обчислення розміру пенсії по інвалідності до страхового стажу зараховується додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення шістдесятирічного віку). При обчислені пенсії за віком враховується лише відпрацьований страховий стаж, додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення шістдесятирічного віку) не враховується.
Отже, для зарахування до пільгового стажу позивача часу перебування на інвалідності від професійного захворювання з 30.11.2011 по 01.12.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024, відсутні законні підстави.
Вказав, що за даними трудової книжки серії НОМЕР_2 та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка ОК-5) позивач працював з 01.11.2020 по 30.11.2021, відповідно вищезазначені періоди зараховані до загального трудового стажу.
Зазначив, що запис №1 від 31.08.1998 трудової книжки серії НОМЕР_2 містить відомості про прийняття позивача на роботу в філію ВАТ Шахта «Степова» ДХК «Павлоградвугілля» учнем підземного машиніста електровоза з наступним направленням на навчання в СПТУ - 40 м. Першотравенська.
Для підтвердження пільгового характеру робіт позивачем надана пільгова довідка від 15.12.2011 №2247, яка видана ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ про періоди роботи на шахті «Степова» починаючи з 22.03.1999 по 15.07.2010. Період роботи з 22.03.1999 по 26.03.1999 вилучений підприємством із підрахунку пільгового стажу.
Відповідно до роз`яснень Мінсоцзахисту України від 05.11.1993 №02-81орг. Періоди навчання робітників підземним професіям зараховуються до пільгового стажу з додержанням наступних умов:
а) в кожному випадку при наявності запису в трудовій книжці про навчання підземним професіям адміністрація повинна на підставі первинних документів підтверджувати тривалість роботи на підземних умовах (довідками про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах);
б) навчання підземним професіям повинно проходити на протязі повного робочого дня;
в) оплата праці зазначених робітників за час навчання професіям в підземних умовах повинна здійснюватись за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.
Періоди роботи позивача з 31.08.1998 по 26.03.1999 з наступним направленням в СПТУ № 40 м. Першотравенська, не зараховано до пільгового стажу, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 15.12.2011 №2247 не містять відповідних відомостей за цей період.
Крім того, відповідно до довідки ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля про підтвердження пільгового трудового стажу від 15.12.2011 №2247 атестація робочих місць на підприємстві проводилась згідно наказів № 1416 від 22.10.1994, № 2318 від 10.10.1999, № 655 від 27.04.2001, № 951 від 03.05.2006, № 1026 від 04.05.2010.
Термін дії атестації, затвердженої наказом №655 від 27.04.2001 (5 років) закінчився 26.04.2006 року, а термін дії наступної атестації, затвердженої наказом №951 розпочався 03.05.2006 року. Перерва в проведені атестації становить період з 27.04.2006 по 02.05.2006.
Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1, в проміжок часу коли на підприємстві виникла перерва в проведені атестації робочих місць, а саме з 27.04.2006 по 02.05.2006.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 03.11.2011 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, внаслідок професійного захворювання, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач вважає, що рішення про відмову є протиправним, оскільки відповідач не врахував до пільгового стажу період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням на виробництві (з 30.11.2011 по 15.11.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024). Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 27.04.2006 по 02.05.2006 через відсутність наказів про атестацію робочого місця, а також період навчання у Професійно-технічному училищі № 40 м. Першотравенська з 31.08.1998 по 21.03.1999 та роботу учнем машиніста електровоза підземного з 22.03.1999 по 26.03.1999.
Не погодившись з відмовою пенсійного фонду, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За положенням частини 1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018 року), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019 року), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019 року), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019 року) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Отже, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 року єдиний соціальний внесок.
Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004 року) цим Законом.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах за Списком №1, чоловіки - не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Щодо невключення до пільгового стажу періоду, щодо якого відсутній наказ про атестацію робочого місця, суд зазначає наступне.
Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до статті 14 Закону № 1788-ХІІ.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Враховуючи викладене, до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи) ОСОБА_1 слід зарахувати період роботи з 27.04.2006 по 02.05.2006, попри відсутність наказів про атестацію робочого місця на підприємстві ВСП «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» у цей період.
Щодо незарахування періоду навчання, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 навчався в професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенська за професією «Машиніст електровозу» з 01.09.1998 по 23.06.1999, що підтверджується дипломом НОМЕР_3 від 23.06.1999.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 31.08.1998 року, позивач 31.08.1998 прийнятий учнем підземного машиніста електровоза на дільницю ШТ на підприємство Державне відкрите акціонерне товариство Шахта «Степова» Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» з подальшим навчанням у СПТУ № 40; 22.03.1999 переведений учнем підземного машиніста електровоза з повним робочим днем у шахті на дільницю ШТ того ж підприємства на час проходження виробничої практики.
Згідно з розрахунком стажу за формою РС-право, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувало до пільгового стажу позивача період з 27.03.1999 (час проходження виробничої практики). Проте, період навчання з 01.09.1998 по 26.03.1999 не був врахований до пільгового стажу відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України № 1058.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За приписами п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно- художнє училище; художнє професійно- технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально- виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально- курсовий комбінат; навчальний центр; інші тини закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Таким чином, оскільки позивач проходив навчання у закладі професійної освіти, такий час навчання зараховується до трудового стажу позивача, як здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був влаштований по спеціальності машиністом електровозу підземним з повним робочим днем в шахті 29.06.1999, що не перевищує трьох місячний термін після закінчення навчання.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що період навчання з 01.09.1998 по 26.03.1999, який не було враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи) відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України № 1058.
Щодо неврахування час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, суд зазначає наступне.
Відповідно до інформаційної довідки про умови праці від 26.10.2010 № 2/2-43-2454, виданої Першотравенською міською санітарно-епідемілогічною стацією, ОСОБА_1 має хронічне захворювання, яке виникло в результаті роботи у шкідливих умовах праці.
15.07.2010 року ОСОБА_1 був звільнений за статтею 40 п.2 КзоТ України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.
Відповідно до виписки з огляду МСЕК серії 10 ААА № 072956 від 30.11.2011, позивачу вперше було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з хронічним професійним захворюванням, отриманим на виробництві. Згідно з випискою МСЕК серії ААА № 077191 від 26.11.2012, третю групу було продовжено. Також, відповідно до виписки МСЕК серії АБ № 0008380 від 19.12.2013, третю групу було продовжено. Довідкою МСЕК серії 12ААА № 015730 від 16.11.2015 третю групу продовжено по 01.12.2017. У 2017 році третю групу інвалідності за професійним захворюванням ОСОБА_1 не було продовжено.
У 2017 році ОСОБА_1 не продовжили третю групу інвалідності за професійним захворюванням.
Відповідно до виписки з огляду МСЕК № 057294 від 09.01.2020, позивачу знову встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Згідно з випискою МСЕК серії 12ААА № 120649 від 27.01.2022, третю групу було продовжено, а відповідно до виписки МСЕК серії 12 ААА № 131824 від 04.01.2024, третю групу продовжено по 01.01.2027.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 24 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно з статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для незастосування гарантій пенсійного забезпечення, встановлених нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Таким чином, позивач набув право на перерахунок пенсії з урахуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з часу її призначення.
Стосовно підстав розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 17.12.2024 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Відтак, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо перерахунку пенсії позивачу саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, як визначений суб`єкт призначення.
Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи викладене та задоволення адміністративного позову в основній частині вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Керуючись статями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача - 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача - 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , з дати звернення, а саме з 17.12.2024, керуючись нормами статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, зарахувавши до пільговий стаж відповідно до ч.3 статті 114 Закону України №1058, Список № 1 (підземні роботи): з 01.09.1998 по 23.06.1999 - період навчання в професійно-технічному училищі №40 м. Першотравенська за професією Машиніст електровозу , з 27.04.2006 по 02.05.2006 робота машиністом електровозу з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВСП «Шахта» Степова» ВАТ «Павлоградвугілля»», з 30.11.2011 по 01.12.2017 та з 09.01.2020 по 17.12.2024 - час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням на виробництві.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник