Справа № 640/13372/20
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року справа № 640/13372/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Кульчицького С.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Громадської організації За краще життя сьогодні до Міністерства юстиції України, третя особа Громадська організації Центр протидії корупції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація За краще життя сьогодні звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа Громадська організації Центр протидії корупції, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не прийняття рішення з приводу невідповідності діяльності ГО Центр протидії корупції вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки" та не звернення до суду з позовом про припинення діяльності ГО Центр протидії корупції;

- зобов`язати Міністерство юстиції України звернутись з позовом до суду про припинення діяльності ГО Центр протидії корупції в порядку передбаченого Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Погрібніченка І.М. від 02.11.2020 прийнято адміністративну справу №640/13372/20 до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 суддя Кульчицький С. О. прийняв до свого провадження справу №640/20138/20.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.05.2020 у ЗМІ з`явилась інформація, в якій зазначено, що Громадська організація «Центр протидії корупції» (ЦПК) засуджує і вважає заангажованим рішення Окружного адмінсуду Києва щодо протиправності висновку Українського інституту національної пам`яті про те, що символіка дивізії СС «Галичина» не є нацистською. Зокрема, у публікаціях ЗМІ зазначається: «Позиція ЦПК полягає в тому, що дивізія військ СС «Галичина» і їхні члени не були засуджені Нюрнберзьким трибуналом, а сама ця структура не була визнана злочинною. Крім того, в ЦПК вважають, що суд свідомо відмовився врахувати важливі факти, зокрема, історичний контекст, в якому тоді воювала дивізія.», «Відомий своєю продажністю суду пішов на поводу російських пропагандистів і прийняв очевидно заангажоване рішення. Дивізія «Галичина» дійсно створювалася німцями, проте її не можна вважати нацистською з тієї причини, що її воїни боролися за незалежність України, а не за інтереси Німеччини. І це визнав Нюрнберзький трибунал, що не засудивши дивізію і тих, хто боровся в її рядах»; «У 1944 році, коли створювалася Дивізія, ніякої іншої можливості зупинити Сталіна в українців не було. Ситуативний союз з Німеччиною був абсолютно логічним, а служба в лавах німецьких формувань виправданою», - заявляють громадські активісти, підкреслюючи, що «патріоти не могли сидіти склавши руки - той, хто хоче жити, той повинен боротися, інакше він не заслуговує на життя в світі вічної боротьби». Відповідна інформація свідчить про те, що ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "ЦЕНТР ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ" займається пропагандою націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму. Отже, враховуючи інформацію, яка міститься у ЗМІ слід дійти до висновку, що відповідач протиправно вчиняє бездіяльність, а саме не приймає рішення щодо невідповідності діяльності ГО "ЦЕНТР ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ" вимогам Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки та не-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідач 14.07.2020 та 25.02.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, представник відповідача зазначив, що позивач не звертався до Мін`юсту із ініціативою щодо проведення правової експертизи діяльності ГО «Центр протидії корупції» у зв`язку з чим, зі сторони Міністерства, відповідно до покладеної компетенції, відсутній будь-який обов`язок щодо здійснення юридично значимих й обов`язкових дій на користь позивача, наслідком чого є відсутність порушених прав та інтересів останнього. В той же час, у поданому позові позивач не наводить жодних обґрунтувань з посиланням на норми чинного законодавства щодо противоправної бездіяльності Міністерства, яка на його думку полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь позивача щодо проведення правової експертизи відповідності діяльності ГО «Центр протидії корупції» вимогам Закону № 317-VIII.

Представником третьої особи 22.07.2020 подано до суду пояснення щодо позову, в яких просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Приписами пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі Положення № 228) визначено, що Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, зокрема з питань державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до пункту 83-14 Положення № 228, Мін`юст приймає рішення щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націоналсоціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» та/або Закону України «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії».

З огляду на вищезазначене, Міністерство юстиції України є органом державної влади, що здійснює контроль за додержанням юридичними особами вимог Конституції та законів України, зокрема, Закону України від 09.04.2015 № 317-VIII «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди ix символіки» (далі Закон № 317-VIII), та є суб`єктом, уповноваженим на звернення до суду з вимогою про припинення діяльності юридичної особи за наявності підстав, передбачених зазначеним Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 № 354 затверджено Порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Порядок № 354).

Зазначений Порядок визначає процедуру прийняття Мін`юстом рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Законів України «Про засудження комуністичного та націоналсоціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії».

Так, прийняття рішення Мін`юстом щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону № 317-VIII проводиться шляхом проведення правової експертизи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 354 для проведення правової експертизи щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Законів утворюється Комісія з питань дотримання Законів України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії» (далі Комісія).

Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті, склад та положення якої затверджуються наказом Мін`юсту.

Пунктом 4 Порядку № 354 передбачено, що підставою для проведення експертизи є звернення ініціатора про проведення правової експертизи, яке має містити повне найменування об`єкта правової експертизи та його ідентифікаційний код (у разі наявності статусу юридичної особи), факт порушення Законів (із посиланням на норми Законів), повне найменування, місцезнаходження ініціатора, його контактні дані.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не звертався до Міністерства юстиції України із ініціативою щодо проведення правової експертизи діяльності ГО «Центр протидії корупції» у зв`язку з чим, зі сторони Міністерства юстиції України, відповідно до покладеної компетенції, відсутній будь-який обов`язок щодо здійснення юридично значимих й обов`язкових дій.

Крім того суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тож завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Згідно із висновком, сформованим в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Згідно усталеного підходу, який знаходить своє відображення в багатьох судових рішеннях Верховного Суду, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ