Справа № 747/286/25
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/286/25
Провадження № 2-а/747/11/25
РІШЕННЯ

іменем України

08.07.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді - Тіщенко Л.В.

секретаря - Зірки В.П.

позивача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року біля приміщення КП» «Талалаївська ЦЛ», коли позивач йшов в аптеку, до нього підійшов працівник поліції, який повідомив позивача, що він знаходиться в розшуку, потім позивача доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де склали протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 07.04.2025 о 11.00 год ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою-листом № 380 від 22.01.2025, в результаті чого опинився в розшуку по системі «Оберіг». Зазначені дії підпадають під порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію за ст 22 ч. 3, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст 210-1 КУпАП. Розгляд справи призначений на 18.04.2025 в Приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному протоколі позивачем було надано пояснення про те, що повістку ніхто не вручав, і йому не було нічого відомо про явку до ТЦК. В цей же день позивачу надали направлення на ВЛК, яке позивач пройшов 10.04.2025 року і комісією при 2 відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, медичних підрозділах. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 52 від 18 квітня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. Вказану постанову позивач отримав 06.05.2025. Позивач зазначає, що він не отримував жодної повістки і ніхто його не повідомляв про явку до ТЦК, відмітку про відмову від отримання заповнив працівник пошти. Позивач вважає, що відсутні докази того, що він відмовився від отримання повістки, згідно з якою йому необхідно було прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У випадку отримання повістки позивач би прибув. Згідно вказаного протоколу та постанови незрозуміло, в чому саме полягає суть правопорушення та з якою метою позивача викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, ніхто не повідомляв позивача про необхідність прибуттям до ТЦК, що призвело до накладення штрафу за неявку за повісткою.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд поновити строк звернення до суду та визнати протиправною і скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 52 від 18 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн, провадженя у справі закрити.

Ухвалою від 19 травня 2025 року поновлено строк для звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 03 червня 2025 року, яке відкладено на 08 липня 2025 року за клопотанням позивача, про що учасники справи повідомлені належним чином.

Згідно наданого представником відповідача відзиву, позов ОСОБА_1 відповідачем не визнається. На підтвердження свого заперечення проти позову представником відповідача зазначається, що згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і строк та місце, зазначені в повістці. Відповідно до абз 3 п 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 487 від 30.12.2022, у разі отримання розпорядження районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки органи місцевого самоврядування зобов`язані, зокрема, вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Талалаївській селищній раді доведено до виконання розпорядження від 28.01.2025 № 2/ 337. На виконання його вимог Талалаївською селищною радою на ім`я ОСОБА_1 22.01.2025 засобами поштового зв`язку через Укрпошту було направлено повістку № 2024410 про явку 31.01.2025 о 09:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . В подальшому наведене відправлення повернулось 27.012025 року з довідкою про причини повернення, де зазначено «адресат відмовився». З врахуванням діючих норм законодавства ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав підтвердження, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був належим чином оповіщений про виклик. 07 квітня 2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Протокол складався в його присутності, в ньому зазначено, що розгляд протоколу буде здійснено 18 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він поставив підпис про ознайомлення із датою та місцем розгляду. Таким чином позивач був обізнаний із змістом, датою та місцем розгляду протоколу, але на розгляд не з`явився. На думку представника відповідача володіння інформацією про дату, час та місце розгляду справи, не з`явлення на її розгляд та свідоме уникнення права подавати докази на свій захист вказують на усвідомлення ним результатів розгляду справи. Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 18 квітня 2025 року. Оскільки відповідач, як державний орган, при винесені оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тому представник відповідача у відзиві просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, так як йому не було відомо, на коли його викликають до ТЦК, жодної повістки він не отримував і не відмовлявся отримувати. Крім того, він пройшов ВЛК та 10 квітня 2025 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним визнаний придатним до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, медичних підрозділах. Чому його притягнули до адміністративної відповідальності після проходження комісії, позивачу невідомо, вважає оскаржувану постанову незаконною та просить суд скасувати її.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сторона відповідача повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, до суду надано відзив на позов. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 направлена повістка № 2024410 про явку на 31.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду (а.с.49) уточнення даних (а.с.38 зв-39). Згідно копії поштового конверта та копії рекомендованого повідомлення, яке направлялось 22.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу ОСОБА_1 на довідці про причину повернення зазначено, що лист повертається, оскільки адресат відмовився (а.с. 50-51) 07 квітня 2025 року офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суть якого полягала в тому, що 07 квітня 2025 року в 11.00 год ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повіткою-листом від 22.01.2025, в результаті чого опинився в розшуку по системі «Оберіг» з 15.12.2024. Дії ОСОБА_1 підпадають під порушення ч.3 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст 210-1 КУпАП. Також особі роз`яснено положення ст 63 Конституції України та ст 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться 18 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 4. Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі, з правопорушенням він не згоден, тому що повістку йому ніхто не вручав, відомості про явку до військкомату йому не надходили. (а.с.11-12) 18 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 винесено постанову № 52 про притягнення ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності на ч.3 ст 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 грн за скоєння даного адміністративного правопорушення. В постанові вказано, що ОСОБА_1 відмовився від отримання листа-повістки, яка сформована за допомогою ЄАРПЗ через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням, чим порушив вимоги під час дії особливого періоду вимоги ч.1 аб 2, ч.3 аб 8 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (а.с. 8-8зв) Копія даної постанови супровідним листом від 01.05.2025 року направлена ОСОБА_1 (а.с. 9) Згідно копії військового квитка ОСОБА_1 10.04.2025 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний придатним до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, медичних підрозділах. (а.с.13-17) крім того, ОСОБА_1 11.04.2025 року взято на військовий облік другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно відмітки у військовому квитку (а.с.16)

При розгляді судом даної адміністративної справи застосовуються наступні норми права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона виражається в діях або бездіяльності, що порушують вимоги законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП можуть бути призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи, які порушили відповідні норми. Суб`єктивна сторона виражається як в умисній формі вини так і необережності. Частина 3. ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду. Таким чином, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні. Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки). Як вбачається з довідки про причини повернення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 , адресат відмовився від отримання. Але в судовому засіданні позивач зазначив, що йому не було відомо про наявність повістки та про дату, на яку його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду. Як тільки він дізнався про це, то пройшов медичний огляд. В ході розгляду справи було встановлено, що на момент винесення постанови 18 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 вже пройшов медичний огляд 10 квітня 2025 року та 11 квітня 2025 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, суд приходить до висновку, що представником відповідача при винесенні постанови не в повній мірі було з`ясовано обставини справи, оскільки позивач виконав свій обов`язок щодо дотримання правил військового обліку.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена законодавством України. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно зі ст 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом у відповідності до ч.1 ст 7 КУпАП. Частина 1 ст 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як було встановлено в ході судового розгляду, підставою для прийняття оскаржуваного рішення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Суд не погоджується з висновками представника відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Так, суд звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 210-1 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки. Тобто, ОСОБА_1 мав знати, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак свідомо не з`явився, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу ст 77 КАС України покладається на відповідача. Разом з тим, як вбачається із адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначив, що він не отримував повістки, відтак не був повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду. Таким чином, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом», медичний огляд на момент винесення постанови ним був пройдений.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Підсумовуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст. 73-77, 194, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 52 від 18 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн, і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлений 15 липня 2025 року.

Суддя Л.В.Тіщенко