Справа № 120/2885/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2885/24

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

14 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що протягом 2020-2022 років ОСОБА_1 був власником нерухомого майна загальною площею 593,9 квадратних метри, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно є нежитловими будівлями та спорудами колишнього КСП "Україна", які належать до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) ДК 018-2000 та використовується позивачем для виробництва сільськогосподарської продукції (вирощування худоби, птиці, овочів, фруктів), а тому таке майно не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Водночас, як зазначає позивач, контролюючий орган безпідставно не застосував вказану податкову пільгу та прийняв податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2024 року № 0-0228-UA0031457, яким нарахував відповідний податок на суму 25712,41 гривень.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162212531, що сформований 04 квітня 2019 року, у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля з прибудовами площею 593,9 квадратних метри (опис: Літ. "А" Будівля санпропускнику, Літ. "А1" Прибудова, Літ. "п/А1" Підвал, Літ. "А2" Прибудова, Літ. "а" Тамбур, Літ. "в/п" Вхід в підвал, Приямок, Ганок, Ганок, Ганок), що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Стадниця, вул. Зарічна, буд. 26.

6. Факт перебування згадуваного вище об`єкту нерухомого майна у власності ОСОБА_1 протягом 2020 року сторонами не заперечується.

7. 28 листопада 2023 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-0228-UA0031457, яким ОСОБА_1 за 2020 рік визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 25712,41 гривень.

8. 08 грудня 2023 року ОСОБА_2 подано до Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення № 0-0228-UA0031457, що прийняте Головним управління ДПС у Вінницькій області 28 листопада 2023 року.

9. Проте рішенням Державної податкової служби України від 31 січня 2024 року № 2448/6/99-00-06-01-03-06 податкове повідомлення-рішення № 0-0228-UA0031457 від 28 листопада 2023 року залишено без змін, а скарга - без задоволення.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

10. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-4 цієї постанови.

11. Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

14. Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

15. Згідно з положеннями підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

16. Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

17. Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

18. За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

19. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

20. За приписами статті 30 ПК України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

21. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

22. Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

23. Так, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2019 року) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

24. Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, який набрав чинності 01 січня 2019 року, внесено зміни до ПК України й підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 викладено в такій редакції: Не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".

25. Така редакція ПК України діяла до 16 березня 2024 року (тобто до прийняття Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення онлайн-комунікації з платниками податків та уточнення окремих положень законодавства" від 23 лютого 2024 року № 3603-ІХ)

26. Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ПК України, які набрали чинності з 16.03.2024 року, оскільки спірним періодом, за який позивачу нараховано податок у цій справі, є 2020 рік.

27. Отже, відповідно до підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин 2020 рік) споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

28. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суд, який викладений у постанові від 21.05.2024 року у справі № 600/5153/23.

29. Під час розгляду справи суд не вдається до надання правової оцінки перших двох умов, адже, як встановлено судом з матеріалів справи та з`ясовано з усних пояснень представників сторін, відповідні фактичні обставини не входять до предмета доказування у цій справі та не є визначальними для вирішення спору по суті.

30. Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що контролюючий орган відмовив позивачу у застосуванні вищезазначеної податкової пільги виключно з тих мотивів, що, на його думку, спірна нежитлова будівля у 2020р. здавалася позивачем в оренду як фізичною особою-підприємцем. Крім того, сторонами не заперечується той факт, що належна ОСОБА_1 нежитлова будівля з прибудовами площею 593,9 квадратних метри, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства".

31. В ході судового розгляду встановлено, що у 2020 році у власності ОСОБА_1 перебувала нежитлова будівля з прибудовами площею 593,9 квадратних метри (опис: Літ. "А" Будівля санпропускнику, Літ. "А1" Прибудова, Літ. "п/А1" Підвал, Літ. "А2" Прибудова, Літ. "а" Тамбур, Літ. "в/п" Вхід в підвал, Приямок, Ганок, Ганок, Ганок), що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Стадниця, вул. Зарічна, буд. 26.

32. Так, за наслідком розгляду скарги Кривого В.А. ДПС України прийняло рішення від 31.01.2024 року, що є у справі, в якому зазначено єдину підставу відсутності у позивача пільг по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, щодо оскаржуваного ППР, а саме «Як свідчать обставини справи, відповідно до даних інформаційних систем ДПС, Скаржник зареєстрований фізичною особою підприємцем платником єдиного податку та відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку та відповідно до податкових декларацій платника податку, за 2020-2022р.р. задекларував здійснення діяльності, зокрема, за КВЕД: 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна. Зважаючи на викладене, відсутні підстави для застосування пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на зазначені вище об`єкти нерухомого майна».

33. Отже, підставою для відмови у задоволенні скарги ДПС України визначило те, що позивач здає майно в оренду, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач здавав в оренду протягом 2020 року об`єкт нерухомості, на який нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

34. Колегія суддів зазначає, що фактично усі аргументи податкового органу щодо цього зводяться до помилкової аналогії, що оскільки позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем з видом діяльності "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" та отримував дохід від такої діяльності, що вбачається з декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2020-2022 рр., то, відповідно, відсутні підстави для надання йому пільги зі сплати податку на нежитлові будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

35. Суд враховує, що факт передачі в оренду вказаного майна відповідач ніяк не підтверджує, хоча мав би володіти такою інформацію, якби це справді відповідало дійсності.

36. В податкових деклараціях платника єдиного податку за 2020-2022 рр. позивач задекларував, зокрема, доходи від діяльності за КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна". У свою чергу перелік об`єктів, які протягом цих років здавалися в оренду прослідковується зі звітів за формою 20-ОПП та з таблиці з електронного кабінету платника податків, де в 2020 році відсутні нежитлові будівлі та споруди, на які оскаржуваним ППР нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

37. Крім того, позивачем було надано відповідачу та до суду першої інстанції довідку № 779, що видана Стадницьким старостинським округом Вінницької міської ради 06 грудня 2023 року, відповідно до якої нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 належить до будівель сільськогосподарських товаровиробників, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та використовуються з часу набуття у власність ОСОБА_1 для виробництва сільськогосподарської продукції (вирощування худоби, птиці, овочів і фруктів).

38. Також позивачем до позовної заяви долучено довідку Стадницького старостинського округу Вінницької міської ради від 18 грудня 2023 року № 801, відповідно до якої нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 є будівлею сільськогосподарського призначення та використовувалася ОСОБА_1 як сільськогосподарським товаровиробником з цим же цільовим призначенням, а саме для виробництва сільськогосподарської продукції (вирощування худоби, птиці, овочів і фруктів). В оренду, лізинг, позичку до 17 вересня 2021 року така будівля ОСОБА_2 не здавалася.

39. Відтак суд доходить висновку, що при оподаткуванні даного нерухомого майна контролюючий орган неправомірно відмовив у застосуванні пільги, передбаченої пп. "ж" п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

40. За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

43. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

44. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

45. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

46. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0228-UA0031457, винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 28.11.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати із сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.