Справа № 300/8842/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2025 р. справа № 300/8842/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Котик Р.В., звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності стосовно службового розслідування пропажі військовослужбовця ОСОБА_2 та зобов`язання правильно встановити його статус і вжити заходи до виплати та виплачувати з 06.03.2024 ОСОБА_1 одноразові щомісячні грошові допомоги (по 100000 грн./міс.), щомісячні середні заробітні плати чоловіка, як зниклої безвісти особи за особливих обставин.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 є безвісно відсутнім, а не самовільно залишив військову частину, як протиправно стверджує відповідач. Командирів Військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 було повідомлено про самовільне залишення військової частини чоловіком позивачки без відповідного службового розслідування. У зв`язку із тим, що відповідач не визнав чоловіка позивачки безвісти відсутнім, вона позбавлена права отримувати його заробіток та одноразову грошову допомогу по 100000 грн на місяць до моменту оголошення його померлим чи знайдення в т.ч. останків. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Військова частина НОМЕР_1 скористалася правом подання відзиву на позов. Зазначає, що 06.03.2024 солдат ОСОБА_2 прибув до медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 на консультацію. Після отримання консультації відійшов до санітарного вузла і не повернувся. Проведені невідкладні пошукові заходи за участі медичного персоналу медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 результатів не дали. На телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав. Службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_2 самовільно покинув Військову частину НОМЕР_1 . Стверджує, що АДРЕСА_1 , яке і було останнім відомим встановленим місцем перебування солдата ОСОБА_2 , належить до Миколаївської міської територіальної громади, яка на момент настання вказаної події не входила до району ведення воєнних (бойових) дій, відтак відсутні підстави вважати солдата ОСОБА_2 особою зниклою безвісти за особливих обставин. Також зазначає, що оскільки службовим розслідування встановлено, що ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину, тому відповідні виплати дружині не можуть бути надані. Просить в задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача, з підстав, зазначених у позовній заяві. Також зазначає, що ОСОБА_2 під час та після встановленого діагнозу «Алкогольна інтоксикація. Епілептичний напад» не міг ані самостійно боротися за життя, ані самовільно залишити розташування військової частини або ж він потрапив у полон (а.с.63).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 №6 солдата ОСОБА_2 з 05 червня 2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.48 зворот).
06.03.2024 начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 подав командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому зазначено, що військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 близько 08:00 години 06.03.2024 звернувся за медичною допомогою в медичний пункт Військової частини НОМЕР_1 , який дислокується в АДРЕСА_1 . Після отриманої медичної допомоги самовільно залишив приміщення медичного пункту та зник у невідомому напрямку. Вказаний рапорт зареєстрований за вхідним номером 1454 (а.с.49).
Командир Військової частини НОМЕР_1 звернувся до командирів Військової частини НОМЕР_2 та командира Військової частини НОМЕР_3 із доповіддю від 06.03.2024 №579 про подію у Військовій частині НОМЕР_1 (самовільне залишення військової частини).
В цій доповіді зазначено, що згідно рапорту начальника медичної служби - начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 №1454 від 06.03.2024 стало відомо, що 06.03.2024 солдат ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою в медичний пункт Військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Після отриманої медичної допомоги близько 08.00 самовільно залишив приміщення медичного пункту та зник у невідомому напрямку. Вказано, що його слід вважати таким, що самовільно залишив військову частину (а.с.56).
Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 №100 у зв`язку з надходженням від начальника медичного пункту - начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 рапорту №1454 від 06.03.2024 про факт самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) військовослужбовцем призваного по мобілізації солдата ОСОБА_2 , відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця призваного по мобілізації, солдата ОСОБА_2 (а.с.48).
За результатами службового розслідування складено акт, за висновками якого встановлено порушення ОСОБА_3 вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке проявилось у самовільному залишенні військової частини та місця служби в умовах правового режиму воєнного стану, недотримання законодавства України, ухиленні від військової служби, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні дня частини, нездійснення доповіді своєму командиру про причини самовільного залишення частини.
05.04.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №179 в якому в частині «Про результатами службового розслідування щодо факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем призваним по мобілізації солдатом ОСОБА_2 » серед іншого вказано, що своїми діями, які полягали у самовільному залишенні Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 порушив військову дисципліну, порядок проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , не звернувся до свого безпосереднього командира з метою вирішення питання, яке потребувало його відсутності на службі, що призвело до порушення вимог статей 11, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України. Наказано, зокрема, службове розслідування, розпочате наказом командира військової частини НОМЕР_1 №100 від 08.03.2024, вважати завершеним; помічнику командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи на підставі ст. ст. 214, 216 Кримінального процесуального кодексу України, встановленим порядком підготувати та направити повідомлення про злочин та копію матеріалів службового розслідування щодо військовослужбовця ОСОБА_2 до відповідного слідчого органу державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення (а.с.55).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі також - Закон №2232-XII).
Пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (надалі також Положення №1153/2008) передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
За змістом пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Згідно із пунктами 7, 8 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку №608).
Пунктами 1, 3, 6 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року №604 (надалі також Інструкція №604), за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.
Командири (начальники) військових частин про кожний виявлений факт ненадання інформації про подію, кримінальне правопорушення, військове адміністративне правопорушення та адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначають службове розслідування, після завершення якого надають письмові доповіді за підпорядкованістю та до відповідного органу управління Військової служби правопорядку, зазначаючи вжиті заходи до службових осіб, які не надали доповідь.
Відповідно до пунктів 21 - 22 розділу ІІ Інструкції №604 про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.
Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової військової служби, його нез`явлення вчасно зі звільнення в розташування військової частини, у разі призначення або переведення до іншого місця служби, нез`явлення з відрядження, відпустки або закладу охорони здоров`я командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно (негайно протягом 15 хвилин) - з моменту встановлення факту самовільного залишення частини, а протягом 12 годин з моменту надання усної доповіді - письмово.
Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (працівником - місця несення служби) зі зброєю оперативний черговий (черговий) військової частини негайно з моменту встановлення факту самовільного залишення військової частини або місця служби доповідає командиру (начальнику) військової частини та повідомляє оперативного чергового органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Отже, за змістом вказаних норм у випадку зникнення безвісти або ж самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, проводиться службове розслідування. Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, нез`явлення з закладу охорони здоров`я, командири (начальники) військових частин протягом доби доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Суд наголошує, що визначальною ознакою для встановлення факту самовільного залишення військової частини і місця служби є доведеність вини військовослужбовця, якому такий проступок ставиться у провину. У разі не встановлення обставин при яких військовослужбовець залишив місце служби, для визнання військовослужбовця таким, що зробив це самовільно, необхідно перевірити наявність чи відсутність фактів, умов, чинників тощо, які б давали обґрунтовані підстави стверджувати про відсутність інших причин відсутності військовослужбовця на місці служби.
Як встановлено судом, підставою для прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу від 08.03.2024 №100 про призначення службового розслідування стосовно військовослужбовця призваного по мобілізації солдата ОСОБА_2 щодо факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 , слугував рапорт начальника медичного пункту начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 в якому зазначено про те, що ОСОБА_2 06.03.2024 після отриманої медичної допомоги самовільно залишив приміщення медичного пункту та зник у невідомому напрямку.
Командир Військової частини НОМЕР_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 та командира Військової частини НОМЕР_3 із доповіддю від 06.03.2024 №579 про подію у Військовій частині НОМЕР_1 (самовільне залишення військової частини).
Проведеним службовим розслідуванням встановлено вчинення ОСОБА_2 проступку у вигляді самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 .
За змістом матеріалів службового розслідування та як вказано в акті службового розслідування, такі висновки зроблені на підставі рапорту начальника медичного пункту начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2024 №1454, його пояснень та пояснень фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 .
Отже, факт самовільного залишення ОСОБА_2 . Військової частини НОМЕР_1 встановлено виключно на підставі пояснень двох працівників медичної служби.
В поясненнях начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 та фельдшер медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 зазначили, що 06.03.2024 близько 08:00 солдат ОСОБА_2 прибув до медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 на консультацію. Йому було діагностовано: Алкогольна інтоксикація. Епілептичний напад. Під час отримання консультації ОСОБА_2 відійшов до санітарного вузла і не повернувся. За участі особового складу медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 , що знаходився у розташуванні було проведено невідкладні пошукові заходи для пошуку солдата ОСОБА_2 . Пошуки результатів не дали. На телефонні дзвінки не відповідає. Про подію було одразу повідомлено заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення. Зброя та особисті речі солдата ОСОБА_2 знаходяться у розташуванні підрозділу.
Проте, в ході службового розслідування не встановлено кількість осіб, які перебували з ранку 06.03.2024 у медичному пункті Військової частини НОМЕР_1 та, як наслідок, якщо таких осіб було більше трьох осіб (включно із солдатом ОСОБА_2 ), не відібрано в них пояснень. Не з`ясовано скільки осіб становлять особовий склад вказаного медичного пункту.
Також відсутні пояснення військовослужбовців, які знаходилися у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 і безпосередньо контактували з ОСОБА_2 або знаходились неподалік медпункту Військової частини НОМЕР_1 (зокрема, щодо того чи бачили вони солдата ОСОБА_2 06.03.2024 після 08:00 год., чи повернувся він після відвідин медпункту військової частини в АДРЕСА_1 ), про самовільне залишення якої стверджується.
Суд зауважує, що в матеріалах службового розслідування відсутні пояснення безпосереднього командира ОСОБА_2 або інші докази, які б свідчити про те, що ОСОБА_2 не звернувся до свого безпосереднього командира з метою вирішення питання, яке потребувало його відсутності на службі та не доповів про причини самовільного залишення, хоча за наслідками службового розслідування така обставина зазначається встановленою.
Крім того, у доповіді про подію у Військовій частині НОМЕР_1 від 06.03.2024 №579 вказано, що військовослужбовець самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , перебуваючи в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 .
Втім, жодних пояснень ані командира Військової частини НОМЕР_4 , ані безпосереднього командира солдата ОСОБА_2 у цій військовій частині матеріали службового розслідування не містять.
Більше того, про перебування у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 в акті службового розслідування взагалі не згадано.
Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин відсутності солдата ОСОБА_2 . Відтак, мета і завдання службового розслідування відносно ОСОБА_2 належним чином не досягнуті.
Надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого ОСОБА_2 проступку мали місце, встановлені повно і всебічно. Тобто, матеріали службового розслідування не містять повних і об`єктивних підтверджень факту самовільного залишення ОСОБА_2 військової частини.
Суд зазначає, що застосування відповідачем методу виключення фактів не є правомірним у спірних правовідносинах, оскільки висновок про самовільне залишення військовослужбовцем військової служби має бути підтверджений відповідними доказами.
За таких підстав, в межах спірних правовідносин, враховуючи приписи частини 2 статті 9 КАС України, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача, слід визнати протиправним і скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 №179 в частині результатів службового розслідування щодо факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем, призваним по мобілізації, солдатом ОСОБА_2 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування по рапорту начальника медичного пункту начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2024 №1454.
При цьому суд зауважує, що оскаржувати результати службового розслідування в цьому випадку може не тільки військовослужбовець, відносно якого воно проведено, а також члени його сім`ї, оскільки оскаржуваний наказ безпосередньо впливає на права та інтереси позивача.
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 18.02.2021 у справі №804/4633/17.
Оскільки відсунті докази набуття ОСОБА_2 статусу особи, що зникла безвісти за особливих обставин, то в межах спірних правовідносин відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вжити заходів до виплати позивачу з 06.03.2024 одноразових щомісячних грошових допомог (по 100000 грн./міс.) та щомісячних середніх заробітних плат чоловіка як зниклої безвісти особи за особливих обставин.
Позивач наводить суду ряд аргументів, які на переконання останньої є достатніми доказами на підтвердження того, що її чоловік не міг самовільно залишити військову частину, а відтак є зниклим безвісти під час захисту Вітчизни, однак суд в рамках розгляду цієї справи не надає оцінку вказаним доводам, оскільки в силу статей 4, 12 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», частини 2 статті 293, статей 315, 316 Цивільного процесуального кодексу України особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук і набуває такого статусу з моменту внесення про неї відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або за рішенням суду до моменту припинення її розшуку. Факт зникнення особи безвісти за рішенням суду може бути встановлений в порядку цивільного судочинства.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн (50% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 №179 в частині результатів службового розслідування щодо факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем, призваним по мобілізації, солдатом ОСОБА_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування по рапорту начальника медичного пункту начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2024 №1454, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.