Справа № 280/9905/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Справа № 280/9905/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» (вул. Фортечна, буд. 87, м. Запоріжжя, 69068), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича (вул. Перемоги, буд. 40, оф. 25А, м. Запоріжжя), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» (далі позивач, ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС»), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 21.05.2024 року.

Крім того, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час перевірки відповідач ніяких закупівель сигарет або ж палива взагалі не здійснював. Крім того до акту перевірки не долучено жодного фото чи відео доказу придбання сигарет або ж палива у позивача по справі, також, навіть не надано фотокопію знімку пачки сигарет, які начебто були придбані. Також, відсутні будь-які акти про повернення грошових коштів за начебто придбані товари, або ж які небудь документи, що свідчать про отримання грошових коштів представниками відповідача для здійснення контрольної закупки. Таким чином, з вищевикладеного вбачається про відсутність будь-яких контрольних закупок у позивача, а отже відповідач неправомірно застосував до позивача штрафні санкції на суму 3712,5 згідно ППР №9 від 21.05.2024. При цьому позивач зауважує, що під час перевірки жодних закупівель ані палива, ані сигарет не здійснювалось, а тому у позивача були відсутні обов`язок видавати фіскальний чек на товари. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 29.10.2024 відкрито провадження у справі №280/9905/24, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

06.11.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та витребування від цього органу документів, що стали підставою для призначення фактичної перевірки об`єкта господарювання за адресою: м. Дніпро вул. Запорізьке Шосе, буд. 55, де здійснює діяльність позивач, згідно з наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.03.2024 року №1219-п.

12.11.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов. У відзиві зазначено, що позивач у своєї позовній заяві зазначає про незгоду з порушення ст. 11-1 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями). Проте ППР від 21.05.2024 року №9 винесена взагалі з інших підстав та за інше порушення. Щодо порушення проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа, позивач не зазначив своєї позиції, відповідно погодився з нарахованою штрафною санкцією за дане порушення. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 13.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи на стороні відповідача.

Інших заяв (клопотань, відповідей, пояснень тощо) від сторін до суду не надходило.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено (надалі ПК України), що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом та законами України (п. 41.5 ст. 41 ПК України).

Податкові органи виконують функції, визначені статтею 19-1 ПК України, в т.ч.:

19-1.1.1. здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;

19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до ст. 62 ПК України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

З метою виконання наданих цим Кодексом функцій, відповідно до статті 20 ПК України, контролюючі органи мають такі права:

1) проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп. 20.1.4.);

2) запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (пп. 20.1.6.);

3) вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки (пп. 20.1.9.);

4) здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (пп. 20.1.10.);

5) доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу (пп. 20.1.13.).

Фактичні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (абз. 2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї із зазначених в ній підстав.

Так, згідно вимог п. 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови, пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення фактичної перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення.

З матеріалів справи встановлено, що у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, фахівцями Головного управління ДПС у Дніпропетровській області позивачу ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» було пред`явлено службові посвідчення осіб, які зазначені в направленнях на проведення перевірки та надано для ознайомлення копію наказу про проведення перевірки та самі направлення на перевірку про що підтверджує особистий підпис уповноваженої особи позивача у направленнях. Таким чином позивачем було допущено співробітників податкового органу, за вказаною у наказі адресою, до перевірки.

Дані факти позивачем не оскаржуються.

Перевіркою господарської одиниці, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 108-Б суб`єкта господарської діяльності ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС», встановлено порушення:

- ст. 11-1 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями).

- п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

За результатами проведеної фактичної перевірки складено та зареєстровано акт про результати фактичної перевірки від 08.04.2024 року за №948/04-36-09-03/40258070.

Представник ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» відмовився від підписання акта фактичної перевірки.

У зв`язку з відмовою позивача (представника позивача) від отримання, ознайомлення та підписання акту, складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки від 05.04.2024.

На підставі акту фактичної перевірки від 08.04.2024 року за №948/04-36-09-03/40258070, ГУ ДПС у Запорізькій області було прийняте податкове повідомлення рішення від 21.05.2024 року №9 на загальну суму штрафної (фінансової) санкції 3 712,50 грн. Вказане податкове повідомлення рішення було направлено ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» поштою.

ППР в адміністративному порядку оскаржено не було.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не заявлено вимог про відсутність підстав для призначення та проведення фактичної перевірки за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 108-Б, в якому ним здійснюється діяльність. Як і не оскаржується сам наказ «Про проведення фактичної перевірки» 28.03.2024 року №1219-п, відповідно ці обставини не є предметом розгляду даної справи, а тому відповідач не надає з цього приводу своїх обґрунтувань.

Позивач у своєї позовній заяві зазначає про незгоду з порушення ст. 11-1 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями). Роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами вищими від встановлених максимальних цін на тютюнові вироби встановлених виробниками або імпортерами, а саме: реалізація сигарет «Sobranie Gold» за ціною 114,00 грн. (вартість зазначена на пачці складає 100,00 грн.).

Проте податкове повідомлення рішення від 21.05.2024 №9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 3 712,50 грн. винесено на підставі виявлених порушення п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1955 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

Тобто ППР від 21.05.2024 року № 9 винесена взагалі з інших підстав та за інше порушення.

Щодо порушення проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа, то позивач тільки зазначив, що під час перевірки жодних закупівель ані палива, ані сигарет не здійснювалось, а тому у позивача були відсутні обов`язок видавати фіскальний чек на товари.

Проте дані твердження позивача не підтверджені жодними документальними доказами.

В акті перевірки зазначено, що «Представник ТОВ «ТД «КРІСТАЛ ПЛЮС» відмовився від підпису матеріалів перевірки, про що складено відповідний акт».

Тобто позивачем (представником позивача) в акті перевірки не зазначено про незгоду з викладеними в ньому обставинами, що робить твердження позивача безпідставними та необґрунтованими.

Щодо інших посилань позивача викладених в позові, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручі до уваги вищевикладені обставини суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову судом відмовлено, розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ КРІСТАЛ ПЛЮС» (вул. Фортечна, буд. 87, м. Запоріжжя, 69068), в особі представника адвоката Єренка Дмитра Віталійовича (вул. Перемоги, буд. 40, оф. 25А, м. Запоріжжя), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «15» липня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль