Справа № 420/6191/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6191/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Лук`янчук О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, викладеної в листі №31772-29462/К-02/8-1500/24 від 28.11.2024 року, в перерахунку та виплаті щорічної разової допомоги як ветерану війни-учаснику бойових дій до Дня Незалежності України за 2024 рік в повному розмірі, а саме: 11805 грн. - п`ять мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік, як ветерану війни-учаснику бойових дій в розмірі 11805 грн. - п`ять мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», враховуючи щорічну зміну розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми (1000 грн.) такої допомоги за 2024 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції суб`єктом владних повноважень безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1453 грн. 44 коп., а також обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку.

30.06.2025 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію №6579 від 27.06.2025 року про сплату судового збору у розмірі 1453 грн. 44 коп., а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду представник скаржника вказує на організаційні труднощі в роботі державного органу у зв`язку з великою завантаженістю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року вказані представником Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі №400/4463/24 підстави визнано неповажними.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі №400/4463/24 відмовлено.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі №400/4463/24 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі №400/4463/24 із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку з підтверджуючими доказами та матеріалами.

09.07.2025 року на виконання вимог вище вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження пенсійний орган зазначає про те, що Головне управління є стороною більш ніж як 10000 проваджень, які наразі перебувають на розгляді в судах різних інстанцій, а тому здійснювати постійний моніторинг судових справ не має можливості.

Крім цього, обставини пов`язані з військовим станом в країні (повітряні тривоги, аварійні та планові відключення електропостачання) перешкоджають нормальному функціонуванню Головного управління.

Враховуючи наведене, пенсійний орган уважає, що вище викладені обставини є поважною причиною для поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Строк на апеляційне оскарження установлено статтею 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Тобто, у даному випадку, строк подання апеляційної скарги становить тридцять днів з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що Одеським окружним адміністративним судом розглянуто справу №420/6191/25 в порядку письмового провадження 06.05.2025 року. Натомість, дану апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області до апеляційного адміністративного суду подано лише 19.06.2025 року, тобто з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Судова колегія наголошує, що поновлення строку (у випадках, що не віднесені до регламентованих частини другої статті 295 КАС України) не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін. При поданні скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

Так, правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин пропуску такого строку чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документа повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

За частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Строк звернення до суду, як одна зі складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин. Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій - гарантія забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку (пункт 49 постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19).

Більше того, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними. Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Разом з цим, посилаючись на введений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України правовий режим воєнного стану, пенсійний орган доводив, що саме цей факт є об`єктивною та непереборною обставиною, яка позбавила скаржника можливості належно користуватися своїми процесуальними правами, у тому числі й реалізувати право на подання апеляційної скарги.

Водночас, відповідно до правової позиції наведеної Верховним Судом в ухвалі від 13 вересня 2022 року у справі № 990/102/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року, у пункті 59 якої зауважується, що обставина повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України могла унеможливити дотримання встановленого законом процесуального строку, однак поважними такі причини можна визнати лише за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 761/28821/20, де наголошувалось на тому, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Верховний Суд у вищевказаній постанові зауважив, що саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, яке в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Згідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постановах від 26 вересня 2022 року у справі № 560/403/22 та від 16 лютого 2023 року у справі № 640/7964/21, лише факт введення воєнного стану в Україні не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

Під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у цій справі, колегія суддів враховує такі висновки Верховного Суду.

Апеляційний суд зауважує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади.

Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними та допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Посилання скаржника на введення воєнного стану на території України, у тому числі повітряні тривоги, аварійні та планові відключення електропостачання, не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без надання відповідних доказів того, як саме дані обставини, вплинули на його роботу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Більше того, як слідує з матеріалів справи, наведені скаржником обставини не підтверджені відповідними доказами, оскільки відповідачем не надано/подано до суду доказів в підтвердження об`єктивних істотних перешкод для вчасної реалізації процесуальних прав.

У свою чергу, залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції вказав на необхідність, зокрема, подання до суду відповідних доказів в підтвердження поважності причин пропуску на апеляційне оскарження.

Що ж стосується доводів пенсійного органу про те, що Головне управління є стороною більш ніж як 10000 проваджень, які наразі перебувають на розгляді в судах різних інстанцій, а тому здійснювати постійний моніторинг судових справ не має можливості, як поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Так, судова колегія вказує, що неналежна організація процесу щодо оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

За таких обставин, відповідачем не указано на обставини, які зумовлені воєнним станом та пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, що не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, у встановлений процесуальним законом строк, подання апеляційної скарги та не додано жодних належних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, які у взаємозв`язку із введенням воєнного стану перешкоджали особі звернутись до суду із належним чином оформленою апеляційною скаргою у строк, установлений КАС України.

Враховуючи викладене, доводи скаржника не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ГУ ПФУ в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки в такому зверненні не зазначено та до нього не додано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подання до суду даної апеляційної скарги.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції слід відмовити.

За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладені вимоги закону та зважаючи на те, що апеляційна скарга на судове рішення подана поза межами законодавчо установленого строку апеляційного оскарження, а вказані відповідачем у клопотанні причини пропуску ним строку апеляційного оскарження визнані колегією суддів такими, які не можуть вважатись достатніми для висновку щодо пропуску цього строку з поважних причин, суд апеляційної інстанції на підставі частини 4 статті 299 КАС України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 299 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави вказані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №420/6191/25.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.В. Лук`янчук О.І. Шляхтицький