Справа № 300/2753/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про витребування доказів
"15" липня 2025 р. Справа № 300/2753/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій і бездіяльності, а також зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно нарахувати та виплатити грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік, у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
28.04.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти позову. Зокрема, представник відповідача у відзиві зазначив про відсутність підстав застосовувати при визначенні складових грошового забезпечення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. На думку відповідача, військовою частиною НОМЕР_2 правомірно здійснено обчислення та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018. Також зауважено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення нараховується при настанні певних умов. В той же час, з огляду на матеріали, надані суду, позивач не надає відповідні підтверджуючі документи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 39-46). При цьому, до відзиву представником Військової частини НОМЕР_2 не долучено жодного письмового доказу..
Таким чином, суд вважає, що відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 25.04.2025, оскільки відповідач, який посилається на виплату грошового забезпечення позивачу у спірні періоди, не надає відповідних документів на підтвердження здійснення таких виплат, що, у свою чергу, унеможливлює об`єктивний та всебічний розгляд даної адміністративної справи.
Додатково суд звертає увагу відповідача, що не витребування ухвалою про відкриття провадження конкретних доказів не звільняє відповідача, як суб`єкта владних повноважень, від обов`язку доказування та підтвердження своїх доводів та аргументів відповідними доказами.
При цьому, як слідує із матеріалів справи, позивач до подання позову звертався до Військової частини НОМЕР_2 із заявою про надання інформації щодо його грошового забезпечення у спірні періоди та просив надати відповідну довідку щодо грошового забезпечення з урахуванням усіх складових помісячно.
Однак, відповідач листом від 10.02.2025 відмовив у наданні інформації і відповідної довідки щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Тобто, суд дійшов переконання, що оскільки така відмова відповідача слугувала підставою звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду, відповідач зобов`язаний був, подаючи відзив, надати таку інформацію суду для підтвердження обставин справи та, відповідно, своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог.
Більше того, з огляду на вищезазначену відмову відповідача надати інформацію та довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , суд звертає увагу на безпідставність і цинічність посилання представника Військової частини НОМЕР_2 на непідтвердження позивачем своїх вимог, адже саме через відмову відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який і є зберігачем такої інформації, ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати такі докази, про що і вказано останнім у позовній заяві.
Частинами 1 та 4 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з частиною 3 статті 80 КАС України про витребування доказів з власної ініціативи або заклопотанням учасника справи, суд постановляє ухвалу.
З урахуванням вищевикладеного, а також з метою з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає за необхідне витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові докази, які стосуються предмету позову.
Суд наголошує, що частиною 6 статті 80 КАС України регламентовано, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. При цьому за змістом частин 7, 8 статті 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
Окрім цього, згідно частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані, в т.ч.: подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 10 ст. 44, ч. 4, 5 ст. 94 КАС України).
Також суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і у статті 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас, суд звертає увагу на те, що у разі неподання витребуваних доказів та інформації без поважних причин посадову особу може бути притягнуто до відповідальності та до останньої передбачено застосування заходів процесуального примусу у відповідності до статей 144, 149 КАС України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів, в тому числі за власною ініціативою, суд постановляє ухвалу.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 9, 12, 44, 72, 77, 80, 94, 248, 250, 251, 370 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В:
Витребувати у військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) докази на підтвердження своїх заперечень щодо предмета позову, зокрема:
інформацію щодо виплати (або не виплати) ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 згідно додатків 1,12,13,14 до Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
довідку (інформацію) щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням усіх складових такого грошового забезпечення помісячно за період з 29.01.2020 по 19.05.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) надати Івано-Франківському окружному адміністративному суду витребувані докази протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.
У випадку неможливості надання таких доказів надати обґрунтовані пояснення разом із доказами на їх підтвердження.
Попередити керівника військової частини НОМЕР_2 , що у разі невиконання вимог даної ухвали суду, до останнього може бути застосовано заходи процесуального примусу у відповідності до статей 144, 149 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.