Справа № 140/14462/24
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2025 року

м. Київ

справа № 140/14462/24

адміністративне провадження № К/990/29520/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року

у справі №140/14462/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Волинській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2025 року на адресу Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №140/14462/24, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування: податкових повідомлень-рішень від 20 червня 2024 року №, №, №, №; вимоги від 20 червня 2024 року №Ф-, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 вересня 2024 року №Ф-3383-0320У; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 червня 2024 року №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року, позов задоволено.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

У поданій касаційній скарзі, податковий орган, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення, посилається зокрема на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Звертаючись із касаційною скаргою 10 липня 2025 року відповідач зазначив про наявність підстав для касаційного оскарження, а саме пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, доводить відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, не зазначаючи при цьому норми які потребують такого висновку. Касаційна скарга переважно утримує в собі доводи щодо неналежної оцінки спірних правовідносин та не встановлення або неналежну оцінку обставин, які мають істотне значення для вирішення справи. Заявник касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані положення підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, зі змінами, та Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів ДПС при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків. При цьому відповідач не зазначає, що ці рекомендації мають статус нормативно-правового акта в розумінні частини другої статті 117 Конституції України та застосовується судом, як джерело права відповідно до статті 7 КАС України.

У будь-якому випадку податковий орган не погоджується з висновками суддів попередніх інстанцій в контексте встановлених обставин справи та не погоджується з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою доказів. Частина доводів касаційної скарги стосується відсутності доказів, що є окремою підставою касаційного оскарження, визначеною пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, яка в касаційній скарзі не обґрунтована.

Суд звертає увагу скаржника, що оскаржувані судові рішення обґрунтуються виключно висновками щодо порушення порядку проведення перевірки, при цьому суди не досліджували склад встановлених відповідачем під час перевірки порушень податкового законодавства.

Отже за умови прийняття судом касаційної інстанції позиції контролюючого органу в частині дотримання порядку проведення перевірки, Верховний Суд в силу вимог статті 341 КАС України буде позбавлений можливості дослідити та оцінити докази щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, та відповідно ухвалити рішення про відмову в задоволені позову.

Тобто прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції.

В цілому доводи заявника зводяться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини і опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, із загальним посиланням, що судом апеляційної інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України та виходить за межі повноважень касаційного суду.

Загальне посилання на ухвалення судом апеляційної інстанцій рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 243, 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №140/14462/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення-повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяР.Ф. Ханова