Справа № 640/11666/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Справа№640/11666/22

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР і КО»

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТОР і КО», з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 326383 видану 25 січня 2022 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ТОВ «АСТОР і КО» є юридичною особою, яка здійснює в межах території України, перевезення власними транспортними засобами сипучих вантажів для своїх господарських потреб (тобто здійснює внутрішні перевезення для власних потреб).

Відповідачем у відношенні позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 326383 від 25 січня 2022 року у розмірі 17000 грн.

Підставою для застосування штрафних санкцій відповідач визначив порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме відсутність на момент проведення перевірки картки водія до цифрового тахографа стосовно транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 , що належав позивачу.

Звернув увагу суду що посадовими особами відповідача у Акті № 292711 від 11.12.2021 року не зазначено та не враховано: 1) відомості про фактичну наявність або відсутність в транспортному засобі цифрового тахографу; 2) не зазначено причини проведення перевірки; 3) підстави з яких проведена така перевірка; 4) в рамках якої перевірки здійснюється перевірка транспортного засобу.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 (далі - Постанова № 207), що діяла до 04.02.2022, тобто на момент зупинення водія 11.12.2021 та винесення оспорюваної постанови у справі 25.01.2022, визначено вичерпний перелік документів необхідних водію для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, які були пред`явлені водієм перевіряючим.

Згідно пункту 2 Постанови № 207, особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, забороняється вимагати у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця документи, не передбачені Переліком, затвердженим цією постановою.

Водій мав індивідуальну контрольну книжку водія, в якій зазначено дату, марку транспортного засобу, показники одометра (початковий, кінцевий та загальний пробіг), початок робочої зміни та кінець робочої зміни, тривалість змінного періоду керування та особистий підпис водія, але це не було враховано при складанні Акту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/11666/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано від Державної служби України з безпеки на транспорті засвідчені належним чином копії: акту з усіма додатками до нього, на підставі якого винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №326383 від 25.01.2022 р.; документів щодо підстав та порядку проведення перевірки, за результатами якої складено вказаний акт.

25 серпня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та докази на його обґрунтування.

Відповідач позов не визнав та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач звернув увагу суду на той факт, що уповноваженими особами встановлені порушення норм чинного законодавства, у позивача був наявний тахограф і під час контрольного заходу встановлена відсутність картки водія до цифрового тахографа стосовно транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 , що належав позивачу.

23 вересня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Позивач зазначив, що при проведені перевірки водій надав усі необхідні та достатні документи, які він зобов`язаний був мати із собою відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207, що діяла до 04.02.2022.

Ні в статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ні в іншому нормативному акті не зазначено, що водій, що здійснює внутрішні перевезення вантажу для власних господарських потреб, повинен пред`являти індивідуальну картку водія до цифрового тахографу, який є несправним, а надана індивідуальна контрольна книжка водія не повинна враховуватись посадовими особами Укртрансбезпеки при проведенні перевірки додержання водієм режиму праці і відпочинку.

Згідно з пункту 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія, форма якої визначена в додатку 3 до Положення № 340.

Як вбачається з відзиву Укртрансбезпеки посадові особи відповідача при проведенні перевірки впевнились у наявності справного тахографу, на підтвердження цього до відзиву відповідачем надано роздруківку з цифрового тахографа датовану 11.12.2021 о 08:48 годин.

Але, час вказаний в роздруківці з цифрового тахографу та час перевірки вказаний в акті № 292711, а саме 11.12.2021 року о 10:50 не співпадають, що виключає можливість використання такої роздруківки, як належного доказу в даній справі.

В час вказаний на роздруківці з цифрового тахографу 11.12.2021 о 08:48 годин працював зовсім інший водій ОСОБА_1 , що підтверджується Індивідуальною контрольною книжкою водія (копія якої додається). Даний водій та транспортний засіб в час зазначений на роздруківці до цифрового тахографу не перевірявся посадовими особами Укртрансбезпеки.

Несправність тахографу та не можливість його використання для обліку додержання водієм режиму праці та відпочинку, крім наданої відповідачем некоректної роздруківки, підтверджується також Протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 18.12.2021 № UА204-001472К (копія надається).

Відповідно до пункту 7 Протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 18.12.2021 № иА204-001472К у розділі «результати перевірки та адаптації тахографу» висловлені висновки, а саме: «зазначений в пункті 6 цього протоколу тахограф установлений на транспортному засобі».

Тобто до 17.12.2022 тахограф не був справним на транспортному засобі МАН, державний номер НОМЕР_1 , а його справність відновлена лише 17.12.2022, про що свідчить протокол перевірки та адаптації тахографа від 17 грудня 2021 року.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

На підставі п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/11666/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно ч. 1 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

Ухвалою від 18 березня 2025 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду адміністративну справу № 640/11666/22 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР і КО» до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, призначивши її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи розпочато спочатку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті Голос України та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до Довідок про доставку електронного документу в кабінет електронного суду ухвала про прийняття справи до провадження була доставлена позивачу та відповідачу 19.03.25 о 02:20.

26 березня 2025 року від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява з процесуальних питань відповідно до якої представник відповідача зазначив, що відзив на позовну заяву попередньо подавався до Окружного адміністративного суду м. Києва на виконання ухвали від 01.08.2022, відтак просив врахувати попередньо поданий відзив при вирішені розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТОР і КО» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 39812547, його місцезнаходження: 08202, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 152.

Основним видом економічної діяльності позивача є 23.6. Виготовлення виробів із бетону для будівництва.

Вищезазначене підтверджується Випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача, станом на 05.03.2020, яка була надана позивачем до позову.

У спірний період та на час здійснення контрольного заходу позивач був власником автомобіля марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2014, дата першої реєстрації в Україні 02.11.2021, повна маса 19000 кг, маса без навантаження 7638 кг, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Також позивач був власником спеціалізованого напівпричепу марки SHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 2008, дата першої реєстрації в Україні 04.11.2021, повна маса 39000 кг, маса без навантаження 4900 кг, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Північного міжрегіонального управління Трансбезпеки у період з 13.12.2021 по 19.12.2021 та направлення на рейдову перевірку № 000304 від 09.12.2021 (вказані документи надані відповідачем до його відзиву) визначеним співробітникам управління доручено проведення рейдової перевірки транспортних засобів на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях завантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно- вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території міста Києва та Київської області.

Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 11.12.2021 року в особі Козлюка О.П. та Цибєнка Р.С. був складений Акт № 292711 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Зі змісту Акту вбачається, що вищевказаними посадовими особами на підставі направлення на перевірку від 02.12.2021 року № 000302 (до матеріалів справи сторонами не наданий, а надане направлення № 000304 від 09.12.2021, де зазначені в тому числі і прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) проведена перевірка транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 із зазначенням посвідчення водія, що належить позивачу із зазначенням його місцезнаходження, коду ЄДРПОУ позивача.

Перевіркою встановлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні вантажних перевезень, про що свідчить накладна б/н від 11 грудня 2021 року (позивачем до позову не надана, а надана відповідачем до відзиву на позовну заяву), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та зазначено, що на момент перевірки відсутня індивідуальна картка водія до цифрового тахографу, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Повідомленням № 109773/19.1/24-21 від 29.12.2021, позивача було викликано для розгляду справи про порушення вимог законодавства щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту 292711, яке відбудеться 18.01.2022 з 9.30 до 15.00 години направленим Укрпоштою рекомендованим повідомленням № 83810 від 05.01.2022 року.

18.01.2022 позивачем посадовій особі відповідача були вручені пояснення по справі про порушення вимог законодавства щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту 292711 від 11.12.2021 року.

В означених Поясненнях позивач зазначив наступне.

У якості порушення у Акті зазначено, що «під час перевірки виявлено порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» при здійснені вантажних перевезень, про що свідчить накладна б/н від 11.12.21р., у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний на момент перевірки відсутня індивідуальна картка водія до цифрового тахографу, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

Інших порушень актом не встановлено. До того ж з описаного порушення не зрозуміло суті такого порушення, що саме було зроблено водієм, які саме документи були відсутні у водія, яку саме норму права було порушено Товариство, за що передбачена встановлена відповідальність.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення та вимоги до оформлення товарно- транспортної накладної

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством:

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, значений у ст.48 Закону України «Про автомобільний гранспорт» не є вичерпним (постанова Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17).

Посилався на Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. № 207 як для водія юридичної особи, що здійснює перевезення на договірних умовах, так і для юридичної особи, що здійснює перевезення для власних потреб.

Постановою про застосування адміністративно- господарського штрафу № 326383 від 25 січня 2022 року у зв`язку із відсутністю на момент проведення перевірки картки водія до цифрового тахографа у відповідності до абзацу третього частини першої ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з позивача стягнуто адміністративно- господарський штраф у сумі 17000 грн, оскарження якого і є предметом спору у цій справі.

Як зазначає позивач, у водія під час здійснення контрольного заходу була наявна Індивідуальна контрольна книжка водія яка містила у собі наступну інформацію:

ОСОБА_4 , посвідчення водія: серія, номер, підрозділ який видав, перевізник: ТОВ «АСТОР і КО» на грудень 2021 року, дата 11.12.2021, марка та реєстраційний номер колісного транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маршрут Коростень Київ, показник одометра початковий 615484, кінцевий и 615640, загальний пробіг 156 км, початок робочої зміни 9.00, кінець робочої зміни 13.15, тривалість 4 год. 15 хв.

Також позивач зазначає у своєму позові та надав копії документів, які були у водія і які останній, за даними позивача, пред`явив до перевірки: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , медична довідка щодо придатності керування транспортними засобами Серія 01ААА № 176578 видана 30.11.2021 року, Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР206577423 від 30.10. 2021р., протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01169-02534-21 від 02.11.2021 року, виданого ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 02.11.2021, ДНЗ НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , від 04.11.2021 ДНЗ НОМЕР_3 , накладну від 11.12.2021 (надана суду відповідачем) відповідно до якої позивачем прийнято від Коростенського кар`єру щебінь фракція 5-10 у кількості 2646.

Крім того, відповідач у відзиві на адміністративний позов на позовну заяву звернув увагу суду на той факт, що під час проведення перевірки транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 було встановлено, що він обладнаний цифровим тахографом, а відтак у водія повинна була бути особиста картка водія, протягом строку, коли він керував транспортним засобом.

У відповідності до роздруківки з цифрового тахографа, який був наданий відповідачем, убачається, що він роздрукований 11.12.2021 року о 08.48, показник одометра за 11.12.2021 року початковий 615703, кінцевий 616100, загальний пробіг 397 км.

Позивач у відповіді на відзив звернув увагу суду, що посадовими особами ТОВ «АСТОР І КО» 10.12.2021 в результаті перед рейсової перевірки транспортного засобу МАН державний номер НОМЕР_1 виявлено не коректну роботу цифрового тахографа та його відправлено на ремонт (в підтвердження даної обставини надається копія службової записки механіка АТЦ).

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що як вбачається з відзиву Укртрансбезпеки, посадові особи відповідача при проведенні перевірки впевнились у наявності справного тахографу, на підтвердження цього до відзиву відповідачем надано роздруківку з цифрового тахографа датовану 11.12.2021 о 08:48 годин, але час вказаний в роздруківці з цифрового тахографу та час перевірки вказаний в акті № 292711, а саме 11.12.2021 року о 10:50 не співпадають, що виключає можливість використання такої роздруківки, як належного доказу в даній справі.

В час вказаний на роздруківці з цифрового тахографу 11.12.2021 о 08:48 годин працював зовсім інший водій ОСОБА_1 , що підтверджується Індивідуальною контрольною книжкою водія, яка додана до відповіді на відзив (разом із позовом не надавалась). Даний водій та транспортний засіб в час зазначений на роздруківці до цифрового тахографу не перевірявся посадовими особами Укртрансбезпеки.

Оскільки, між сторонами відсутній спір, що на момент вчинення перевірки (11.12.2021 року о 10:50) вищевказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_4 , то факт здійснення перевірки та оформлення документів саме 11.12.2021 о 10-50 визнається сторонами. Таким чином, дана обставина визнається учасниками справи та не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 78 КАС України.

Так, ні в акті, ні в іншому документі складеному відповідачем, не зазначено про обладнання транспортного засобу діючим та повіреним тахографом та які конкретно документи підтверджують ці обставини на які посилається відповідач в своєму відзиві.

Несправність тахографу та не можливість його використання для обліку додержання водієм режиму праці та відпочинку, крім наданої відповідачем некоректної роздруківки, підтверджується також Протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 18.12.2021 № UА204-001472К.

Відповідно до пункту 7 Протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 18.12.2021 № иА204-001472К у розділі «результати перевірки та адаптації тахографу» висловлені висновки, а саме: «зазначений в пункті 6 цього протоколу тахограф установлений на транспортному засобі».

Тобто за позицією позивача, до 17.12.2022 тахограф не був справним на транспортному засобі МАN державний номер НОМЕР_1 , а його справність відновлена лише 17.12.2022, про що свідчить протокол перевірки та адаптації тахографа від 17 грудня 2021 року (разом із позовом не надавався, а долучений позивачем до відповіді на відзив).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною сьомою статті 6 Закону № 2344-III встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частиною сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 6 Закону № 2344-IIІ у разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною дев`ятнадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

У відповідності із частиною двадцятою статті 6 Закону № 2344-IIІ автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Частиною двадцять першою статті 6 визначено, що Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-III Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 був затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567 в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Абзацем 7 частини першої ст. 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен: забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частини другою статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

У Акті перевірки відсутнє посилання на норму права (Закон, підзаконний нормативний акт тощо), якою передбачено необхідність наявності конкретного іншого нормативного документа.

Частиною другою статті 49 Закону № 2344-III встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Статтею 10 Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення встановлені вимоги та правила, щодо Контрольних пристріїв:

1. Договірні Сторони приписують встановлення й використання на транспортних засобах, зареєстрованих на їхній території, контрольних пристроїв відповідно до таких вимог:

a) Контрольний пристрій повинен відповідати, у тому, що стосується його конструкції, встановлення, використання та випробування, вимогам цієї Угоди та додатка до неї, який становить невід`ємну частину цієї Угоди. Контрольний пристрій, який відповідає, у тому, що стосується конструкції, встановлення, використання та випробування, постанові Ради (ЄEC) N 3821/85 від 20 грудня 1985 року, вважається таким, що відповідає вимогам цієї статті.

b) Якщо нормальне й відповідне використання контрольного пристрою, встановленого на транспортному засобі, неможливе, то кожний член екіпажу від руки, використовуючи відповідні графічні позначки, вносить в бланк для записів дані, які відповідають його професійній діяльності й періодам відпочинку.

c) Якщо члени екіпажу, знаходячись поза транспортним засобом, не можуть використати цей пристрій, вони від руки вносять у бланк для записів, використовуючи відповідні графічні позначки, різні періоди часу, які відповідають їхній професійній діяльності поза транспортним засобом.

d) Необхідно, щоб члени екіпажу постійно мали при собі й могли надати для інспекції бланки для записів за поточний тиждень та за останній день попереднього тижня, протягом якого вони керували транспортним засобом.

e) Члени екіпажу повинні забезпечувати належне вмикання й експлуатування контрольного пристрою, а у випадках його виходу зі строю повинні якомога швидше забезпечити його ремонт.

2. Роботодавець видає водіям достатню кількість бланків для записів, враховуючи при цьому, що ці бланки мають персональний характер, тривалість періоду, протягом якого їх можна використовувати, і можливий обов`язок заміни бланків у разі, якщо вони були пошкоджені або вилучені особою, уповноваженою здійснювати контроль. Роботодавець видає водіям бланки тільки затвердженого зразка, які підходять для використання на обладнанні, встановленому на транспортному засобі.

3. Підприємства повинні належним чином зберігати бланки для записів, заповнені як передбачено відповідно до підпунктів "b", "c" та "d" пункту 1 цієї статті, протягом принаймні дванадцяти місяців від останнього запису й надавати їх на вимогу контролюючих органів.

Так, у відповідності до статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті передбачено:

1. Компетентні власті чи органи в кожній країні:

а) передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями;

b) установлюють процедуру оголошення годин, відпрацьованих

відповідно до положень пункту 1 статті 9 цієї Конвенції та умов, які їх обґрунтовують.

2. Кожен роботодавець:

а) веде відповідно до зразка, затвердженого компетентними властями чи органами в кожній країні, відомість із зазначеною в ній кількістю годин роботи й відпочинку кожного водія, який працює в нього;

b) надає цю відомість у розпорядження контрольних органів у спосіб, установлений компетентними властями чи органами в кожній країні.

3. Традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язкуУкраїни 07.06.2010 № 340 встановлено особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» (п.1.1 ).

1.2. Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

1.3. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

1.4. Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;

сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;

закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності.

6.1. Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тони повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

6.2. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

6.3. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

6.4. Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

7.1. Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Міністерством транспорту та зв`язку було розроблено та затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція № 385, в редакції яка діяла на час спірних правовідносин).

Відповідності до п.1.1 Інструкції цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт" , "Про дорожній рух".

За правилами пункту 1.3 Інструкції № 385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Водночас за визначенням, наведеним у пункті 1.4 Інструкції № 385:

картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнанн я, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

технічне обслуговування тахографа - технічні операції з приведення тахографа у робочий стан відповідно до інструкції його виробника, які включають активацію, зчитування даних цифрового тахографа, періодичні перевірки, ремонт, заміну тахографа або пов`язаного з ним устаткування, адаптацію тахографа о транспортного засобу;

Розділом III. Умови використання тахографів Інструкції № 385 було передбачено наступне:

3.1. Виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

3.2. Мінінфраструктури забезпечує відповідно до вимог ЄУТР обіг (облік, видачу, скасування, призупинення дії, поновлення, перевірку чинності) карток чотирьох типів для цифрових тахографів: водія (картка водія); ПСТ (картка майстерні); особи, уповноваженої здійснювати контроль (картка контролера); перевізника (картка підприємства).

3.3. Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що икористовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

3.5. Перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

3.6. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З аналізу вищевикладених норм можна зробити наступні висновки.

Наявність контрольних пристроїв (тахографів), як засобів призначених для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв передбачена міжнародним законодавством, яке частиною законодавства України.

Судом із відповіді на відзив позивача було встановлено, що автомобіль марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 був обладнаний цифровим тахографом марки SE5000, який за даними позивача мав несправність і тільки 17.12.2021 року був перевірений та адаптований до транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 (протокол UA204-001472K).

Відповідач же надав роздруківку тахографа, в якій міститься інформація - дата і час роздрукування, показання одометра, час роботи та інша інформація.

Так, у цій роздруківці визначена дата - 11.12.2021 року, 08:48, дані одометра за 11.12.2021 рік 615703-616 000 км, пробіг усього 397 км.

Позивач у адміністративному позові зазначив, що у Акті № 292711 не зазначено та спеціалістами відповідача не враховано, в тому числі: відомості про фактичну наявність або відсутність в транспортному засобі цифрового тахографу.

Сам же позивач у своєму адміністративному позові не визначав про наявність/обладнання транспортного засобу цифровим та/ або аналоговим тахографом.

Щодо роздруківки, яку надав відповідач до відзиву на позов, позивач просить його не вважати належним доказом у справі, оскільки вона датована 11.21.20021 о 08:48 годині, тоді як час вказаний у акті перевірки 11.12.2021 року о 10:50, тобто наявне не співпадіння у часі.

Так, позивачем до адміністративного позову надано Індивідуальну контрольної книжки водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення з 05 до 09 години 11.12.2021.

Суд звертає увагу позивача, що Акт проведення перевірки складений на бланку, який затверджений Додатком № 3 в редакції постанови КМ України від 19 серпня 2020 року № 727, який не містить у собі графу «тахограф» або посилання на його наявність/відсутність в будь- якому реквізиті Акту.

Пункт 3.3 Інструкції № 385 передбачає, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував ранспортним засобом.

Враховуючи приписи Інструкції № 385 у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього водій своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Доказів того, що позивачем у якості підстав адміністративного позову та доказів, долучених до нього було визначено наявність/ несправність тахографу, а також таких записів від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі,

та забезпечує належне зберігання таких записів зроблених водієм ОСОБА_4 , позивачем суду при зверненні із адміністративним позовом не було надано.

Такі докази, як то: належним чином засвідчена копія індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 , належним чином засвідчена копія службової записки механіка АТЦ від 10.12.2021; належним чином засвідчена копія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу № UА204-001472K від 17.12.2021 з результатами перевірки та адаптації тахографа були надані позивачем тільки під час надання відповіді на відзив від 21.09.2022 року та отримані судом 23.09.2022 року, а не разом із позовом.

Доказів поважності не надання цих документів як доказів у справі разом із позовом, позивачем суду не надано.

Позивачем до позову надана Індивідуальна контрольна книжка водія яка містила у собі наступну інформацію: ОСОБА_4 , посвідчення водія: серія, номер, підрозділ який видав, перевізник: ТОВ «АСТОР і КО» на грудень 2021 року, дата 11.12.2021, марка та реєстраційний номер колісного транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маршрут Коростень Київ, показник одометра початковий 615484, кінцевий и 615640, загальний пробіг 156, початок робочої зміни 9.00, кінець робочої зміни 13.15, тривалість 4 год.15 хв.

У відповіді на відзив представником позивача надана Індивідуальна контрольна книжка водія яка містила у собі наступну інформацію: ОСОБА_1 , посвідчення водія: серія, номер, підрозділ який видав, перевізник: ТОВ «АСТОР і КО» на грудень 2021 року, дата 11.12.2021, марка та реєстраційний номер колісного транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маршрут Київ- Коростень, показник одометра початковий 615326, кінцевий и 615484, загальний пробіг 158, початок робочої зміни 5.00, кінець робочої зміни 9.00, тривалість 4 год.

З аналізу вищевикладених норм законодавства, суд вважає, що вищевказані Індивідуальні контрольні книжки водія повинні були оформлюватись тільки у випадках, коли автомобіль не був обладнаний цифровим тахографом.

У випадку поломки тахографу водій ОСОБА_4 повинен був своєчасно записувати від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Доказів зазначеного позивачем до суду не надано.

При цьому суд звертає увагу сторін на той факт, що відповідно до роздруківки з тахографу, наданого відповідачем, співпадає дата, коли встановлено порушення 11.12.2021 рік, не співпадає час проведення перевірки, яка зазначена у Акті 10:50 проти 08:48 зазначених у роздруківці тахографа, визначені дані одометру у роздруківці за 11.12.2021 рік 615703-616 000 км, пробіг усього 397 км, проти пробігу у наданій позивачем у Індивідуальній контрольній книжці водія 615484- 615640 км, пробіг усього 156 км.

При цьому у підставах позову такі посилань щодо невідповідності не містяться, як і не має посилань на той факт, що автомобіль був обладнаний тахографом.

Тому суд критично оцінює такі доводи представника позивача.

У якості підстав свого позову позивач посилався на Постанову Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 (далі Постанова № 207) що діяла до 04.02.2022 та яка втратила чинність у відповідності до Постанови КМ України № 79 від 02.02.2022, тобто була дійсною на момент проведення рейду і зупинення водія 11.12.2021 та винесення оспорюваної постанови у справі 25.01.2022.

Зазначеною Постановою уряду дійсно було визначено вичерпний перелік документів необхідних водію для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, а саме:

Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця,

що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Пунктом 2 вищевказаної Постанови № 207 було встановлено, що особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, забороняється вимагати у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця документи, не передбачені Переліком, затвердженим цією постановою.

Так, дійсно Постанова містила такі обмеження.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 48 Закону № 2344-III передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наявність інших документів, в тому числі, картки водія до цифрового тахографа, передбачена вищезазначеними нормами.

Постанова Кабінету Міністрів України № 207 є підзаконним нормативним актом, яка не може суперечити нормам Закону, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

Нормативні акти, в тому числі міжнародні угоди, на які є посилання у цьому Рішенні, визначають інші документи, які повинні бути у позивача при здійсненні перевірки, в тому числі і при перевезенні власних вантажів.

Тобто встановлена Актом відсутність картки водія до цифрового тахографа стосовно транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 , що належав позивачу є підставою для застосування штрафних санкцій до позивача.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 Верховний Суд зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону № 2344-III визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - у разі не обладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією № 385 та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.

Суд не приймає посилання позивача на ту підставу, що транспортний засіб, який здійснює внутрішнє перевезення може бути і не обладнаний тахографом, і тільки у цьому випадку водій повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія, оскільки у спірних правовідносинах позивач мав автомобіль обладнаний цифровим тахографом, і який за твердженням позивача був не справний і така поломка була виявлена 10.12.2021, а тому такі твердження не мають відношення до спору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову повинно бути відмовлено.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР і КО» до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 326383 видану 25 січня 2022 року.

Повний текст рішення складено та підписано 14 липня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко