Справа № 320/34937/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

14 липня 2025 року м. Київ Справа 320/34937/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі № 320/34937/25

за позовною заявою ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення про відмову унаданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період), визнання дій протиправними, зобов`язати повторно розглянути заяву,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через підсистему "Електронний суд" звернувся до Київського окружного адміністративного суду із вимогами:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні мені відстрочки від мобілізації прийнятого згідно протоколу № 28 від 18 червня 2025 року.

2. Визнати дії посадових осіб ТЦК, які направлені на оцінку виконання мною умов Договору про участь та участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 р. протиправними.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути мою заяву про надання відстрочки в межах компетенції та повноважень з урахуванням висновків суду.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, якою позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, а семе заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти будь-які дії щодо мобілізації його до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач є військовозобов`язаним та перебуваю на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Має на утриманні троє дітей віком до 18 років, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (додаються). 17.06.2025 р. Ним подано заяву про надання відстрочки від мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закони України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши відповідні документи. 27.06.2025 р. отримав Повідомлення відповідно до якого комісія відповідача згідно протоколу № 28 від 18.06.2025 ухвалила рішення про відмову у надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причиною у відмови стало нібито надходження документів, що підтверджують порушення умов договору утримання дитини від попереднього шлюбу та заборгованість по сплаті аліментів. Зауважує, що раніше йому надавалися довідки про відстрочки від призову. В розмові з співробітником відповідача, під час отримання повідомлення про відмову відстрочки, його було повідомлено та показано, що від його колишньої дружини з якою ми маємо спільну дитину ОСОБА_2 , надійшла заява про те, що він не сплачує аліменти, чим не виконує Договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 р. Це не відповідає фактичним обставинам.

Вважає, що дійсні мотиви подання ОСОБА_3 заяви про порушення умов договору про утримання дитини до ІНФОРМАЦІЯ_5 полягають лише в її особистому неприязному ставленні до нього, та бажанні здійснити тиск у питання розподілу сумісно нажитого нерухомого майна, зокрема шляхом позбавлення його змоги брати особисту участь в судовому процесі, який планується, щодо цього питання. До цього жодний претензій до нього ОСОБА_3 на рахунок не сплати аліментів не висловлювала. Відповідач прийняв цю заяву від ОСОБА_3 як єдиний та беззаперечний факт, наявності заборгованості по аліментам, та порушення умов нотаріально посвідченого Договору від 16.01.2024 р. про участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до пункту 60 Порядку №560 встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Тому вважає, що комісія мала обов`язок перевірити наявність заборгованості зі сплати аліментів з інших джерел, зокрема з реєстру боржників, реєстру судових рішень, реєстру виконавчих проваджень.

Також згідно до цього ж пункту у разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки. Але відповідач інформацію не перевіряв, та не повідомив мне про необхідність надання документів, підтверджуючих моє виконання умов договору.

Також хочу звертає увагу на те, що згідно пункту 9. Договору Про участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 р. підписаними між ним та ОСОБА_3 , у разі невиконання обов`язків за договором, з ньогоможуть стягуватися аліменти на підставі виконавчого напису нотаріусу. Але жодного виконавчого впровадження (в тому числі аліментів) до ньогоне відкрито, що підтверджує Довідка про відсутність виконавчих проваджень від Обухівського відділу Державної виконавчої служби. Тому, 30.06.2025 р., він надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 повторну заяву, з Довідкою з Обухівського відділу Державної виконавчої служби про відсутність відкритих виконавчих проваджень (в тому числі аліментів) від 27.06.2025 р. (Довідку додаю), Виписку з банку про рух коштів, а саме про сплату аліментів на картковий рахунок ОСОБА_3 з призначенням платежу: аліменти, згідно договору від 16.01.2024 р за ОСОБА_4 , Довідку з банку про рух коштів, що підтверджують переказ коштів від нього на особистий рахунок дочки ОСОБА_5 , також копію діагнозу та протоколу з медичного закладу про лазерне лікування сітківки очей та квитанції про оплату мною цих послуг. Чим підтверджував більш ніж належне виконання Договору про участь та участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 р. 03.07.2025 р. він із розмови зі співробітниками відповідача дізнався, що за результатами розгляду моєї повторної заяви прийняте рішення про залишення рішення від 18.06.2025 року в силі. Письмову відповідь на своє повторне звернення він не отримав досі, хоча неодноразово звертався до відповідача з проханням її надати. В останнє він письмово звернувся з таким проханням 08.07.2025 року (копія заяви з відміткою додається), але копії рішення все одно не отримав. Повноваження відповідача встановлені у пунктах 8 та 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до вказаного нормативного акту відповідач не наділений повноваженнями встановлювати факти порушення чи належного виконання договірних зобов`язань сторонами договору. Тому вважаю, що підчас розгляду моєї заяви посадові особи відповідача вийшли за межі своїх повноважень та фактично взяли на себе функції правоохоронних органів та суду встановивши нібито порушення мною виконання умов Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 16.01.2024 р. Але, посадові особи відповідача не звернули увагу на те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підставою для надання відстрочки у підчас військового стану є перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Тобто не будь-яке порушення умов договору, яке вони ніби то встановили, а саме наявність заборгованості по аліментам, сума якої перевищує суму платежів за три місяці.

Тому позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до його мобілізації і як наслідок змінить статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що в свою чергу унеможливить реалізацію його права на відстрочку, а також виконання рішення суду й визнання процедури мобілізації незаконною.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Питання правомірності відмови у наданні відстрочки є предметом вирішення спору по суті заявленої позовної заяви.

Суд зазначає, що заявник також жодними належними та допустимими доказами не довів, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, твердження про можливість істотного ускладнення чи неможливості виконання рішення суду в цій справі у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову заявник фактично ґрунтує на тому, що позивача можуть призвати на військовому службу, у зв`язку із чим він втратить статус військовозобов`язаного та набуде статус військовослужбовця, що унеможливить отримання ним відстрочки.

Водночас, заявник не надав доказів, що відповідач вживає заходи щодо призову його на військову службу під час мобілізації, зокрема, відсутні докази виклику позивача шляхом направлення відповідної повістки чи мобілізаційного розпорядження.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Сас Є.В.