Справа № 332/3258/25
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3258/25
Провадження №: 2-а/332/50/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М.,

за участі секретаря судового засідання Паніної Л.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Харьков Віталій Олександрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Адвокат Харьков В.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині винесення відносно ОСОБА_1 постанови № 1428 за справою про адміністративне правопорушення; скасувати постанову № 1428 за справою про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 ; витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 100 % покласти на відповідача по справі.

Зазначив, що 29.05.2025відносно ОСОБА_2 складено Протокол про адміністративне правопорушення № 1428 від 29.05.2025 року. Зі змісту згаданого протоколу вбачається, що розгляд постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 , мав відбутися 11.06.2025 року, о 09 год 00 хв, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 11.06.2025 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку зі станом здоров`я та лікуванням, що підтверджується наданими документами. Крім того, відповідачем не було дотримано процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, незважаючи на поважність причин неявки, оскаржувана постанова, якою на нього накладено штраф у сумі 17000 грн, складена за його відсутності. Враховуючи викладене, просить задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою судді від 30.06.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з особливостями, передбаченими ст.ст.268,269,271,272,286 КАС України.

08.07.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказує, що 25.02.2025 на громадянина ОСОБА_1 було за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку №2698546 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09:00 годину 07.03.2025 року та направлено йому засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення на його задекларовану ним домашню адресу: АДРЕСА_1 .

В зазначений у повістці день та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув.

В подальшому, після невдалих спроб вручення, вказана повістка була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою у Довідці про причини повернення/досилання «Адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання за Ф20 «Укрпошти».

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до органів Національної поліції України було подано звернення про розшук ОСОБА_1 , для встановлення його місця перебування та його доставлення, як такого що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

29.05.2025 року співробітниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до обласного об`єднаного центру мобілізації, де відносно нього у цей же день було складено протокол про адміністративне правопорушення від 29.05.2025 року №1428 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (далі за текстом Протокол), а саме за порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Під час складання протоколу №1428 про адміністративне правопорушення 29.05.2025 ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов`язки передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі Протоколу про адміністративне правопорушення № 1428 від 29.05.2025.

До протоколу було також долучено і повістку №2698546 та опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення №093, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений, про що також свідчить його підпис у Протоколі.

Після складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення № 1428 від 29.05.2025 року останній у цей же день отримав другий його примірник, про що знову ж таки свідчить його особистий підпис у відповідній графі вказаного протоколу.

Відповідно до зазначеного протоколу військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився 07.03.2025 року за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , про причини своєї неявки не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1 отримав повістку №2698546 від 25.02.2025, яка відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 року № 560, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 560).

Вважають, що при складанні Протоколу та збору матеріалу по справі про адміністративне правопорушення було дотримано усі вимоги Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року та КУпАП.

10.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява ОСОБА_2 про відстрочення його прибуття на розгляд протоколу, мотивуючи свою неявку поважними причинами, а саме його хворобою.

До своєї заяви він зазначив у якості додатків до неї наступні документи:

1. Копія огляду сімейного лікаря від 10.06.2025 року

2. Копія медичного висновку від 10.06.2025 року №1111-Р9ТХ-ТКТ7-МТ63

3. Копія протоколу №1428

4. Копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю

5. Копія договору про надання юридичної допомоги

Проте жодного із перелічених ОСОБА_1 документів, які він зазначив у якості додатку до своєї заяви останній до неї не долучив, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції №5240 на оригіналі цієї заяви, яка знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_7 та на її копії, яку позивач долучив до матеріалів свого позову і де зазначено, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов 1 (один) документ на 2 (двох) аркушах, що відповідає кількості аркушів самої заяви, без додатків до неї.

Таким чином, на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_3 не було надано документів, які б підтверджували поважність причин неприбуття ОСОБА_1 .

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 11.06.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Незважаючи на те, що у Протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 зазначив, що свої пояснення надасть у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду протоколу - на розгляд справи останній не прибув.

Крім того вказує, що ті документи, копії яких ОСОБА_1 зазначав у своїй заяві від 10.06.2025 року, які датовані 10.06.2025 року та копії яких він додав до свого позову у якості доказів його обґрунтування, жодним чином не спростовують його вину, у його неявці по повістці 07.03.2025 року на 09:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 була винесена постанова по справі №1428 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Враховуючи викладене вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2025 року № 1428, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому скасуванню вона не підлягає; просить позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Харьков В.О. судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката Харькова В.О. надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності.

Представник відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до абз. 3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 1, 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За приписами ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з п.20 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі по тексту Порядок №560; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти та військовозобов`язані, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Пунктом 21 Порядку №560 встановлено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями п.п.12, 13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі по тексту - Положення №154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.210-1 КУпАП, покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду, визначеної ст.278 КУпАП.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2025 року уповноваженою особою у відповідності до ч.9 ст.258 КУпАП відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1428.

За змістом цього протоколу: 07.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив. Враховуючи положення статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У протоколі зазначені відомості про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення,- 11.06.2025, о 09.00 годині, а також містяться підпис та пояснення ОСОБА_1

11.06.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову №1428 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.05.2025 року уповноваженою особою відповідно до ч.9 ст.258 КУпАП відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1428.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2025 року № 1428, 07.03.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_2 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив.

Так 25.02.2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку на військовозобов`язаного ОСОБА_2 , про його виклик 07.03.2025 року на 09.00 годин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення на адресу його місця проживання зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. В подальшому, відповідно до трекінгу поштових відправлень AT «Укпошта» рекомендоване поштове відправлення на ім`я ОСОБА_2 було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою в Довідці про причини повернення/досилання - «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 належним чином був повідомлений, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.05.2025 року.

На розгляд справи ОСОБА_2 не з`явився, доказів щодо наявних поважних причин свого неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не надав, заяв та клопотань щодо переносу розгляду справи на іншу дату також не надходило.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 письмово зазначив, що свої пояснення надасть під час розгляду протоколу в приміщенні ТЦК. Діюче законодавство України не порушував, в розшуку не перебував, відкритих кримінальних проваджень не має, повістку не отримував ні поштою не іншими засобами. Протокол просив розглянути в його присутності та присутності його адвоката.

Проте, в день розгляду справи 11.06.2025 року ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, а від адвоката Харькова В.О. надійшла заява в якій він прохав відстрочити прибуття ОСОБА_2 на розгляд протоколу до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із поважною причиною - хворобою ОСОБА_2 .

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 (в особі представника адвоката Харькова В.О.) від 10.06.2025 про відстрочення прибуття ОСОБА_1 на розгляд протоколу № 1428, як на поважність своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилається на свою хворобу. Як вказано в заяві, ОСОБА_1 зазначив у якості додатків до неї наступні документи: копія огляду сімейного лікаря від 10.06.2025 року; копія медичного висновку від 10.06.2025 року №1111-Р9ТХ-ТКТ7-МТ63.

В той же час, як вбачається з даних, що містить штамп вхідної кореспонденції №5240, до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов один документ на 2 аркушах, що відповідає кількості аркушів самої заяви, без додатків до неї.

Судом також встановлено, що 11.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява ОСОБА_1 (в особі представника адвоката Харькова В.О.) про відстрочення прибуття ОСОБА_1 на розгляд протоколу за № 1428, як на поважність своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилається на свою хворобу. В якості додатків до вищезазначеної заяви вказані та додані наступні документи: копія огляду сімейного лікаря від 10.06.2025 року; копія медичного висновку від 10.06.2025 року №1111-Р9ТХ-ТКТ7-МТ63, що підтверджується даними, зазначеними на штампі вхідної кореспонденції №5310, а саме, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли документи на 14 аркушах.

З наданої позивачем медичної документації вбачається, що 10.06.2025 він був на прийомі у сімейного лікаря КНП «Правобережний центр первинної медико-санітарної допомоги» ЗМР ОСОБА_4 , був встановлений діагноз: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів МКХ-10 АМ: J06.9 Гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, не уточнена. Сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність з 10.06.2025 по 13.06.2025.

Абзацом 3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 5 статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами, зокрема, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк.

Постановою КМУ від 28 липня 2010 року № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», якою визначено виключний перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, саме: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнається, зокрема, хвороба громадянина.

Отже поважною причини неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є хвороба громадянина.

Відтак під час розгляду протоколу по адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, уповноважена посадова особа повинна була з`ясувати та перевірити обставини з приводу наявності у особи поважних причин неявки на зазначений час та дату до територіального центру комплектування та врахувати зазначені обставини.

Разом з тим, з наданих позивачем виписок із медичної документації вбачається, що ОСОБА_1 після звернення 10.06.2025 до сімейного лікаря КНП «Правобережний центр первинної медико-санітарної допомоги» ЗМР Квятковської П.О., хворів на гостру інфекцію верхніх дихальних шляхів МКХ-10 АМ: J06.9 та перебував на лікуванні, мав тимчасову непрацездатність з 10.06.2025 по 13.06.2025.

Таким чином, докази на які посилається представник позивача, свідчать про поважність причин не прибуття позивача за викликом до ТЦК та СП на 09:00 год. 11.10.2024 року.

Однак вищезазначене не було взяте до уваги відповідачем, при винесенні оскаржуваної постанови.

Доводи позивача та його представника у цій частині є обґрунтованими.

Відзив відповідача, та письмові докази долучені до нього не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, суд під час розгляду даної справи враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів та пояснень, надання можливості скористатись правовою допомогою адвоката.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Особою, яка винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення було порушено гарантоване ст.59,63 Конституції України право на захист.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка вчасно подала клопотання про відкладення розгляду справи, і не розгляд такого клопотання під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.11.2021 № 185/8460/16-а та від 10.04.2023 № 510/248/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги статтей 268, 278 КУпАП. З огляду на недотримання процедури прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, така є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас, оскільки відповідачем не в повній мірі дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушень прав позивача, викладених в ст. 268 КУпАП, суд дійшов висновку, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, слід надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході нового адміністративного провадження відповідачу слід виконати вимоги статей 268, 277-2, 279 КУпАП та розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням відповідної процедури, визначеної приписами КУпАП.

Суд у даній справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем. При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, не поширюється.

Суд не встановлює інші фактичні обставини та не надає оцінку наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена статтями 268, 277-2, 279 КУпАП.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку ст. 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, суд виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Харьков Віталій Олександрович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Постанову № 1428 від 11.06.2025, винесену 11.06.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот пять грн. 60 коп.)

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11 липня 2025 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 , рнкопп НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Харьков Віталій Олександрович.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 .

Суддя: О.М.Погрібна