Справа № 420/1965/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1965/24

Головуючий І інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Кравченка К.В., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Брижкіної І.О., позивача (апелянта) - ОСОБА_1 , представника позивача (апелянта) адвоката Комарової Г.О., представників відповідача - Дмитрієнко К.В. та Концевої В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 17.02.2025р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ НП в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу ГУ НП в Одеській області від 22.12.2023р. №3234 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області від 02.01.2024р. №6о/с про звільнення з органів НП;

- поновити його на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського РВП ГУ НП в Одеській області з 03.01.2024р.;

- стягнути з ГУ НП в Одеській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити до негайного виконання судового рішення в частині його поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним наказом ГУ НП в Одеській області №6о/с його, інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського РВП ГУ НП в Одеській області, було звільнено зі служби в поліції. Підставою для видання цього наказу про звільнення послугував наказ ГУ НП в Одеській області від 22.12.2023р. №3234 про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Однак, позивач вважає зазначені накази відповідача протиправними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в його діях був відсутній склад дисциплінарного проступку, а підстави за якими було накладено вказане вище дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення зі служби в поліції» є безпідставними.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (ухваленим в порядку письмового провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач 18.03.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025р. і прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача - Шеметенко Л.П., суддів - Градовського Ю.М. та Турецької І.О.

14.05.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.05.2025р.

15.05.2025р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

16.05.2025р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи.

Далі, у зв`язку зі звільненням з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шеметенко Л.П. та Турецької І.О. за рішеннями ВРП, дану справу №420/1965/24 було передано на повторний розподіл в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу цієї справи від 04.06.2025р., для її розгляду було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Осіпов Ю.В., судді - Кравченко К.В. та Яковлєв О.В.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025р. дану апеляційну скаргу - прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 02.07.2025р. о 14:00 год.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали свою апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

Представники відповідача у судовому засіданні суду 2-ї інстанції категорично заперечували проти її задоволення та мотивовано наполягали на залишенні її без задоволення.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, а також виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України на посаді «інспектора сектору контролю за обігом зброї» Березівського РВП ГУ НП в Одеській області.

09.12.2023р., за порушення вимог п.2.5 ПДР України, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478702 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 09.12.2023р. 21:35 год. в смт.Ширяєво (Одеської області) по вул. Грушевського, 123, водій - ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки і в медичному закладі також відмовився під відеозапис на бодікамеру. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «від пояснень відмовився під відеозапис».

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відповідним направленням підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

11.12.2023р. наказом начальника ГУ НП в Одеській області №3128 від (зі змінами, внесеними наказом ГУ НП від 20.12.2023р. за №3218) за вказаним вище фактом, з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВнП №2 Березівського РВП та Березівського РВП ГУ НП Одеській області у тому числі неналежного виконання службових обов`язків Інспектором сектору контролю за обігом зброї того ж підрозділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 (0043129), призначено службове розслідування, зокрема, за фактом керування Сторожуком 09.12.2023р. з ознаками алкогольного оп`яніння транспортним засобом, перевезення дитини без використання дитячої утримуючої системи, невиконання вимог поліцейських стосовно надання документів на право керування автомобілем, можливої відсутності на робочому місці того ж дня, а також для вивчення службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього

На період проведення службового розслідування ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків (наказ ГУ НП в Одеській області від 11.12.2023р. №1692о/с).

21.12.2023р. Дисциплінарною комісією за результатами службового розслідування складено висновок (затверджений начальником ГУ НП в Одеській області), згідно з резолютивної частини якого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні п.п.1-4, 6, 8, 9, 13 ч.3 ст.1, ч.5 ст.15 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (затв. Законом України від 15.03.2018р. за №2337-VIII), п.п.1,2 ч.1 ст.18, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», абз.2 ч.5 ст.14, абз.3, 4, 6 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.7 розділу 4 «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України» (затв. наказом МВС України від 07.11.2018р. №893), п.1.3, пп. «а» п.2.4, п.2.5, пп. «б» п.21.11 та п.21.16 ПДР України, п.1.7 розділу 1, абз.6 п.3.2, п.3.6 розділу III «Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУ НП в Одеській області» (затв. наказом ГУ НП в області від 24.04.2023р. №1000), пп.2,3 п.2 наказу ГУ НП в Одеській області «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» від 04.01.2023р. №7, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 комісія вважала за доцільне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Далі, на підставі вказаного висновку, наказом ГУ НП в Одеській області від 22.12.2023р. №3234 до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0043129), інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області, було застосовано дисциплінарне стягнення «у вигляді звільнення зі служби в поліції».

02.01.2024р. наказом ГУ НП в Одеській області №6о/с «По особовому складу», на реалізацію вказаного вище наказу №3234, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.6 ч.1 ст.77.

В подальшому, т.б. 24.04.2024р., постановою Ширяївського районного суду Одеської області у справі №518/4/24 (залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2024р.) ОСОБА_1 було притягнуто ще й до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що прийняті з порушенням положень діючого законодавства, позивач звернувся до суду із даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 та, відповідно, з правомірності дій та спірних наказів відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як загальновідомо, 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, у відповідності до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. №389-VIII, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/202 (затв. Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

У розумінні ст.1 Закону №389-VIII, воєнний стан - особливий правовий режим, що вводиться в Україні чи в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 1 ст.10 Закону №389-VIII передбачено, що у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Зокрема, згідно з п.13 ч.4 ст.9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021р. №1882-IX, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, правопорядок, здійснення правосуддя та тримання під вартою.

Так, відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб чи службових осіб) та громадянами, що складаються з приводу проходження служби в НПУ унормовані Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII, «Дисциплінарним статутом Національної поліції України» (затв. Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ) та «Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України» (затв. наказом МВС від 07.11.2018р. №893).

Як визначено у ч.1 ст.1 Закону №580-VIII, НПУ - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України (ч.1 ст.8 Закону №580-VIII).

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.18 вказаного Закону, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом (ч.4 цієї статті).

За змістом ч.ч.2,3 ст.24 Закону №580-VIII, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, області, м.Києва, підпорядковуються відповідному начальнику ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, області, м.Києві.

Так, відповідно до наказу НПУ від 23.02.2022р. №171, виданого на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні» від 23.02.2022р. №63/2022, особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану було переведено на посилений варіант службової діяльності.

У свою чергу, п.2 наказу НПУ «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану» від 09.08.2022р. №568, тимчасово, на період дії воєнного стану, для поліцейських ГУ НП в Одеській області встановлено шестиденний робочий тиждень, скасувавши вихідний день - суботу. А за пп.2,3 п.2 наказу ГУ НП в Одеській області «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» від 03.01.2023р. №7, особовий склад також зобов`язано сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати про виявлені і вчинені порушення, та не допускати випадків керування транспортом у нетверезому стані.

Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 26.02.2022р. №14/А-2022, на території Одеської області запроваджено комендантську годину з 00:00 год. до 05:00 год. і введено заборону на перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Служба в поліції, за ч.1 ст.59 Закону №580-VIII, є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону №580-VIII регламентовано те, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює МВС України.

За приписами ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначені Дисциплінарним Статутом, що затверджується законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Дисциплінарного Статуту, службовою дисципліною вважається дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів НПУ, нормативно-правових актів МВС України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до п.п.1,4,5 ч.3 ст.1 Дисциплінарного Статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених у ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, серед іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, а також вживати заходів до негайного усунення причин і умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

У силу вимог ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно і в визначений строк точно його виконувати.

Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За правилами абз.2-4,8 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських» (затв. наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, серед іншого, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно, ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

У п.2 розділу ІІ Правил №1179 закріплено заборону перебування поліцейського на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці під час виконання службових обов`язків

Згідно з п.3 розділу ІV зазначених Правил, за будь-яких обставин та відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Статтею 12 Дисциплінарного Статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, яке застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ст.13 Дисциплінарного Статуту).

Службове розслідування, у розумінні ст.14 Дисциплінарного Статуту, це діяльність з збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості і рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому, загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (ч.ч.1,2 ст.16 Дисциплінарного Статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено ст.19 Дисциплінарного Статуту.

Так, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення чи усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у ч.4 цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

У той же час, обставинами, що можуть обтяжувати відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або ж іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, визначеного ст.13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення є день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Частиною 1 ст.26 цього Статуту регламентовано те, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту із урахуванням особливостей, що передбачені цим розділом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Як уже зазначалось, позивачем вчинено діяння, яке, на думку відповідача, несумісне із його посадою. Згідно з висновком службового розслідування, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог п.п.1-4, 6, 8, 9, 13 ч.3 ст.1, ч.5 ст.15 Дисциплінарного Статуту, п.п.1,2 ч.1 ст.18, ч.1 ст.64 Закону №580-VIII, абз.2 ч.5 ст.14, абз.3, 4, 6 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.7 розділу 4 Порядку №893, п.1.3, пп. «а» п.2.4, п.2.5, пп. «б» п.21.11 та п.21.16 ПДР України, п.1.7 розділу 1, абз.6 п.3.2, п.3.6 розділу III «Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУ НП в Одеській області» (затв. наказом ГУ НП в області від 24.04.2023р. №1000), а також пп.2,3 п.2 наказу ГУ НП в Одеській області «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» від 04.01.2023р. за №7, що виразилися в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, недотриманні та незнанні законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, перевезення дитини без використання дитячої утримуючої системи. Позивач вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції України, не дотримався Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, не виконував вимоги поліцейських щодо надання документів на право керування автомобілем, перешкоджав поліцейським виконувати їхні обов`язки вчинивши спробу втечі з місця події, був відсутній на службі понад 3 год. без поважних причин 09.12.2023р., не проінформував того дня керівника про причини відсутності на роботі та залишення будівлі відділення поліції, не сприяв керівникові в організації дотримання службової дисципліни, перешкоджав та не сприяв проведенню службового розслідування.

Тож, відповідач, в даному випадку, вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні останнім дій несумісних із вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту і Правил етичної поведінки, а також Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України, на переконання відповідача, призвело до скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як «носія влади», що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та, власне, унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції.

У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції України, пов`язані, в першу чергу, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції та її працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача, судова колегія наголошує на тому, що в основі поведінки працівника Національної поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Дисципліна базується на високій свідомості і зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників, з гідністю та честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи дану Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й високу моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів Національної поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що, зокрема, пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки та порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським зазначених вище вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Тому, виходячи із правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків та не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021р. у справі №420/241/20.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням позивача з посади за п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, тобто з підстав реалізації дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, 09.12.2023р. працівниками патрульної поліції, за порушення вимог п.2.5 ПДР України, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №478702 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, 09.12.2023р. 21:35 год. в смт.Ширяєво (Одеської області) по вул.Грушевського,123, водій - ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки і в медичному закладі також відмовився під відеозапис на бодікамеру. У графі ж «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено про те, що позивач «від пояснень відмовився під відеозапис».

А як свідчить наявний у справі Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відповідним направленням, ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Так, як вже зазначалося вище, 11.12.2023р. наказом ГУ НП в Одеській області №3128 (зі змінами, внесеними наказом ГУ НП від 20.12.2023р. №3218), з метою повної, об`єктивної і всебічної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни посадовими особами ВнП №2 Березівського РВП та Березівського РВП ГУ НП Одеській області у тому числі неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , зокрема, за фактом керування ним 09.12.2023р. з ознаками алкогольного оп`яніння транспортним засобом, перевезення дитини без використання дитячої утримуючої системи, невиконання вимог поліцейських стосовно надання документів на право керування автомобілем, можливої відсутності позивача на робочому місці 09.12.2023р., а також для вивчення службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками відносно останнього, було призначено службове розслідування.

Отже, саме ці підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності варто проаналізувати крізь призму наявності у діях позивача дисциплінарного проступку, при цьому розмежовуючи види юридичної відповідальності.

Як уже зазначалося судом апеляційної інстанції, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, чітко визначені у ст.13 Дисциплінарного статуту.

Підставою для застосування вказаних стягнень - є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Зазначені обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності або ж відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання стосовно наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд, у силу вимог ч.3 ст.2 КАС України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, із урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості певного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати, насамперед, в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку і спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Вирішення ж питання про правомірність притягнення посадової особи Національної поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає саме необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку правову кваліфікацію, такі ж самі дії поліцейського отримали в рамках, наприклад, розгляду судом матеріалів справи про адміністративне провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Подібний підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018р. у справі №800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.02.2020р. у справі №260/1118/18, від 28.02.2020р. у справі №825/1398/17, від 06.03.2020р. у справі №804/1758/18 та від 20.10.2020р. у справі №340/1502/19.

Так, повертаючись до матеріалів цієї справи та обсягу встановлених дисциплінарною комісією обставин, судом з`ясовано, що 09.12.2023р. о 21:35 год. екіпажом спільної мобільної групи ВСР УГІ ГУ НП в Одеській області та ВРПП ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області, згідно з наказом ГУ НП та УПП від 05.06.2023р. №1400/12524 «Про створення спільних мобільних груп» та затвердженого графіку від 06.12.2023р. №55/3597, у смт. Ширяєве Одеської області по вул. Грушевського, 123, зупинено транспортний засіб «ВАЗ 11183» (д.н.з. « НОМЕР_1 ») під керуванням позивача - інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_1 , який перебував поза службою, без зброї та в цивільному одязі. Під час спілкування зі ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а саме запах алкоголю з ротової порожнини), у зв`язку із чим, йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, пояснивши, що дійсно випив 50 грамів горілки в обід (у невстановлений службовим розслідуванням час та місці).

При цьому, як видно з матеріалів службового розслідування, позивач категорично відмовився виконати законні вимоги поліцейських щодо надання їм «на місці зупинки» посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документу на автомобіль.

Більш того, як вбачається з відеозаписів, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 здійснив спробу втечі з місця події, проте співробітник ВСР УГІ ГУ НП наздогнав його та затримав без застосування фізичної сили або ж спеціальних засобів. Після цього, ОСОБА_1 було доставлено до ВП №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області, де стосовно нього за порушення вимог п.2.5 ПДР України і складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №478702 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, як вбачається із матеріалів справи, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні перевозив особу жіночої статі, яка на руках тримала маленьку дитину, чим він порушив вимоги пп. «б» п.п.21.11 та п.21.16 ПДР України.

Окрім цього, в ході службового розслідування комісією також було встановлено й факт того, що 09.12.2023р. позивач прибув на службу до адміністративної будівлі ВнП №2 Березівського РВП ГУ НП о 09:03 год., яку залишив того ж дня о 10:38 год. та більше на своє робоче місце не повертався. Вищезазначене підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих у фойє адміністративної будівлі ВП №2 Березівського РВП ГУ НП, за 09.12.2023р. у період часу з 08:00 год. по 18:00 год., що надійшов 13.12.2023р. на адресу дисциплінарної комісії за вх. №6305 та долучені до матеріалів службового розслідування.

Таким чином, д/комісією встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 09.12.2023р. перебував на роботі (службі) лише тільки 1 год. 35 хв., що фактично й було розцінене як «прогул» (відсутність працівника на роботі без поважних причин більше 3-х годин (безперервно чи загалом)).

20.12.2023р. позивач надав УГІ ГУ НП в Одеській області письмові пояснення, в яких зазначив про те, що 09.12.2023р. приблизно о 08.30 год. він прийшов до ВнП №2 Березівського РВП ГУ НП до службового кабінету №22 та виконував свої службові обов`язки (паперову роботу). Приблизно о 11.00 год. він направився перевіряти власників зброї, які мешкають на території Ширяївської ОТГ, та десь о 16.30 год. закінчив, і попрямував додому. В загальній кількості він перевірив 5 чоловік у с.Макарове, с.Мар`янівка та смт.Ширяєве. Відповідний рапорт він не складав, адже 11.12.2023р. відсторонений він виконання службових обов`язків. Далі, приблизно о 20.00 год. позивач, спільно з дружиною та дитиною попрямував у кафе, яке розташоване в смт.Ширяєве, вул.Грушевського, де до них долучились сестра з чоловіком, вони сиділи спілкувалися, пили чай та каву. В подальшому, приблизно о 21.20 год. у дитини погіршився стан самопочуття (почало нудити). Він з дитиною та дружиною ОСОБА_2 на автомобілі «ВАЗ 111183», д.н.з. « НОМЕР_1 » прямували додому перевдягти дитину для подальшого звернення до Ширяївської лікарні. Приблизно о 21.30 год. позивача зупинили працівники поліції. У поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 бажає надати чи продовжити надання пояснень після покращення стану здоров`я, а також додаткові матеріали для повноти та об`єктивності службового розслідування в термін до 28.12.2023р. особисто або засобами поштового зв`язку.

21.12.2023р. ОСОБА_1 подано голові Дисциплінарної комісії рапорт від 20.12.2023р., в якому останній зазначив про те, що станом на 20.12.2023р. він перебуває на лікуванні в КНП «Любашівська БЛІЛ» Одеської області, також він не перешкоджатиме проведенню службового розслідування та після виходу з лікарняного надасть відповідні пояснення.

З метою встановлення зазначених обставин і фактів, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення даного спору, колегією суддів також досліджено зміст відеозаписів, на яких чітко та однозначно було відображено події, що мали місце 09.12.2023р.

Надані відповідачем відеозаписи, які не викликають жодних сумнівів у тому, що саме ними були зафіксовані події, які мали місце 09.12.2023р. за участі сторін у справі, свідчать про те, що ОСОБА_3 запитує у позивача чи вживав він алкогольні напої, проте останній заперечує та говорить, що знає про факт приїзду колег по суботам. У подальшому, ОСОБА_1 повідомляє, що він працює в Березівському РВП ГУ НП інспектором сектору контролю за обігом зброї та називає свої анкетні дані. Надалі, ОСОБА_1 говорить поліцейським, що документів з собою не возить, адже має їх у мобільному додатку «Дія», службового посвідчення поліцейського теж при собі не мав та демонструє документи на право керування автомобілем із вказаного мобільного додатку.

На питання поліцейського «чи вживав він алкогольні напої?» відповіді від ОСОБА_1 не було, а на питання «чи пройде він огляд на стан алкогольного сп`яніння?» водій відповідає «можна пройти».

Також, ОСОБА_1 було запропоновано пройти до службового автомобіля для проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер», на що він відмовився. Позивачу, відповідно, також було роз`яснено й про те, що у разі відмови відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, на що останній повідомив, що йому про це відомо. Далі, капітан поліції ОСОБА_4 повторно запитав у позивача чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж у закладі охорони здоров`я, на що позивач лише поцікавився хто старший і відійшов із капітаном поліції ОСОБА_5 в сторону. У подальшому, позивач, не виконуючи вимоги поліцейських щодо надання документів, стверджував, що надасть їх лише тоді, коли застебне куртку. На повторні аналогічні вимоги позивач не реагував.

Далі, позивач пішов на інший бік дороги, в сторону службового автомобіля. Капітан поліції ОСОБА_4 дає вказівку капітану поліції ОСОБА_6 складати адміністративні матеріали за відмову позивача від проходження огляду на стан сп`яніння, а також повідомляє останньому анкетні дані ОСОБА_1 .

О 22:03:19 год. ОСОБА_1 без будь-яких пояснень розпочинає втікати з місця події, біжучи в напрямку свого автомобіля (де переплигує через ворота). У свою чергу, капітан поліції ОСОБА_4 розпочинає наздоганяти останнього говорячи йому «куди Ви біжите, зачекайте, на місці стояти». Вже о 22:03:49 год. капітан поліції ОСОБА_4 наздоганяє ОСОБА_1 , якого затримує без застосування фізичної сили та спеціальних засобів, і супроводжує його до службового автомобіля.

Капітан поліції ОСОБА_4 спільно із капітаном поліції ОСОБА_7 садять ОСОБА_1 на заднє сидіння службового автомобіля та везуть його до ВП №2 Березівського РВП ГУ НП для оформлення адміністративних матеріалів. Прибувши до відділення поліції, черговий на вказівку капітана поліції ОСОБА_8 викликав відповідального від керівництва по підрозділу поліції.

У відділенні поліції, ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліцейських надати документи на право керування автомобілем повідомляв, що надасть їх, проте не робив цього. Лише тільки через деякий час позивач, перезавантаживши свій телефон, продемонстрував документи, які були у нього в мобільному додатку «Дія».

Капітан поліції ОСОБА_4 дає вказівку черговому здійснити перевірку позивача на наявність посвідчення водія, а саме встановити серію та номер такого. На запитання чи був ОСОБА_1 на роботі, він відповів, що був до 13.00 год., але потім від`їхав. Капітан поліції ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 підійти до нього, для того щоб ознайомити його з протоколом про адміністративне правопорушення і починає зачитувати зміст протоколу. Однак, ОСОБА_1 проставляти підписи в адміністративному протоколі та писати пояснення у ньому відмовився.

Згодом капітан поліції ОСОБА_3 розпочав складати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 до цього часу не надав документи на право керування автомобілем, оскільки не міг відкрити мобільний додаток «Дія». Лише через деякий час позивач повідомив поліцейським, що він бажає отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення і згоден проставити підпис у відповідній графі. Крім цього, о 22:47 год. позивач зміг відкрити мобільний додаток «Дія» та надав посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_1 повідомив, що хоче прочитати протокол про адміністративне правопорушення та намагається самостійно його взяти зі столу, на що йому було повідомлено, що зі змістом протоколу він вже ознайомлений, адже його зачитували в голос. В ході розмови ОСОБА_1 говорить, що може поїхати на освідування без поліцейських, може навіть поїхати до м.Одеси. Втім, після складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 повідомляється, що він відсторонений від керування автомобілем на 24 год. та останній залишає фойє адміністративної будівлі.

Аналогічні обставини також відображені у рапорті «Про результати вивчення відеозаписів» від 19.12.2023р., поданого на ім`я голові дисциплінарної комісії - заступника начальника УГІ ГУ НП в Одеській області підполковника поліції Л. Філатьєва.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, колегія суддів наголошує, що згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу і швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.ч.5 та 6 ст.266 КУпАП).

Пунктом 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. №1103) визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.8 цього Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

А як визначено п.7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затв. наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів даної справи та, зокрема, підтверджується рядом обставин, які були встановлені судовим рішення у справі №518/4/24, позивач 09.12.2023р. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі також відмовився під відеозапис на бодікамеру, чим порушив п.2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, з показань свідка ОСОБА_9 та перегляду згаданих вище відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_1 в ході спілкування з патрульними поліцейськими особисто повідомив, що в обід він вжив 50 грам горілки, відмовився як від проходження медичного огляду, так і від виконання законних вимог поліцейських щодо надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документу на транспортний засіб, та, при цьому, ще й намагався втекти з місця події.

Отже, виявлені та зафіксовані в матеріалах проведеного службового розслідування порушення службової дисципліни позивачем не спростовані, а його аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами.

У постанові від 07.10.2020р. у справі №520/10268/19 Верховний Суд однозначно висловив свою правову позицію про те, що позивач, всупереч п.2.5 ПДР України, відмовився від виконання законних вимог поліцейського стосовно проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав скаржник, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Верховний Суд зауважив, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача зазначені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги стосовно необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

У світлі ж доводів сторін та наявних в матеріалах службового розслідування доказів, колегія суддів наголошує на тому, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що власне і підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості і зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися чинного законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів та наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Як уже зазначалося колегією суддів, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові і службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. А тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги необхідно розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 14.03.2023р. у справі №320/1206/21.

Судова колегія наголошує, що позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, або ж які носять протиправний характер.

Оцінюючи вищеописані дії позивача, які поставлено йому в провину, колегія суддів зазначає, що позивач, як поліцейський, був зобов`язаний поводитись в такий спосіб, що не допускає сумнівів у законності та етичності його поведінки, а при виникненні таких сумнівів - усувати їх всіма можливими способами.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком Дисциплінарної комісії (який став підставою для прийняття спірних наказів), що допущена позивачем поведінка є грубим порушенням службової дисципліни, таким, що значно дискредитує та підриває авторитет поліції. Описані порушення стали можливими внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія доходить висновку, що сукупність зібраних матеріалів службового розслідування підтверджують обґрунтованість висновку службового розслідування про те, що в діях позивача наявний дисциплінарний проступок, що виразився в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні ним норм діючого законодавства в частині заборони перебування поліцейського на службі у стані наркотичного сп`яніння, а дії позивача свідчать про порушення Присяги працівника поліції в частині дотримання законів та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, підривають авторитет поліції, а тому, застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме «звільнення зі служби в поліції», відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах і в спосіб, що передбачені законодавством України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, обрання конкретного виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває виключно у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Колегія суддів із цього приводу зауважує, що судовий контроль при оцінці актів та дій органів державної влади під час виконання ними дискреційних повноважень є обмеженим. За загальним правилом національні суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки суб`єкта владних повноважень щодо обставин у справі довільними (нераціональними), не підтвердженими доказами чи помилковими щодо фактів. У будь-якому разі суди зобов`язані дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів.

Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 07.07.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Яковлєв