Справа № 640/14206/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про застосування заходів реагування,
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (далі ТОВ «Глуско Рітейл», відповідач), в якому просить застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», а саме експлуатації автозаправної станції в комплексі з магазином супутніх товарів та модулем автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Чупира, вул. Садова, 50, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаног об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті позапланової перевірки від 13.04.2021 №281.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2021 в ході проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», розташованого за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н., с. Чупира, вул. Садова, 50 було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити та застосувати відповідні заходи реагування.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
12.07.2021 від ТОВ «Глуско Рітейл» надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечив проти позову та наголосив, що обраний позивачем захід реагування є крайнім, невиправданим та непропорційним виявленим порушенням. Відповідач стверджує, що виявлені контролюючим органом порушення вимог техногенної і пожежної безпеки не є істотними та не створюють ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей. ТОВ «Глуско Рітейл» зазначило, що на даний час відсутні вимоги щодо автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення населення у разі їх виникнення, що унеможливлює виконання суб`єктом господарювання вимог ч. 1 ст. 53 КЦЗ України та свідчить про необов`язковість облаштування об`єктів такою системою. Також відповідач зауважив, що функції, виконання яких покладено на систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення на об`єктів виконують інші засоби. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 63-72).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.
Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області відповідно до наказу ДСНС України від 30.03.2021 №401 «Про проведення позапланових перевірок» (а.с. 10-19), на підставі посвідчення від 30.03.2021 №2466 (а.с. 20), проведено 13.04.2021 позапланову перевірку вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки суб`єкта господарювання ТОВ «Глуско Рітейл» вимог», що розташований за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Чупира, вул. Садова, 50.
За результатами позапланового заходу складений акт від 13.04.2021 №281 (далі Акт), яким встановлено порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а саме:
пункту 1, статті 53 Кодексу цивільного захисту України на АЗК, який являється об`єктом підвищеної небезпеки, з метою своєчасного виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, не впроваджено автоматизовану системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення;
пункту 2.23, глави 2, розділу III ППБУ знижено рівень пожежної безпеки об`єкту в частині заповнення прорізів у протипожежних перешкодах, які відокремлюють складське та суміжні приміщення шляхом встановлення протипожежних дверей (а.с. 21-28).
Примірник акта отримав 13.04.2021 уповноважений представник відповідача, про що міститься відмітка і підпис останнього на останньому аркуші акта (а.с. 28).
На думку представника позивача, подальша експлуатація автозаправної станції ТОВ «Глуско Рітейл» за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н., с. Чупира, вул. Садова, 50, із зазначеними порушеннями вимог пожежної та техногенної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі. Зокрема, на думку позивача:
- відсутність автоматизованої системи раннього виявлення призводить до пізнього виявлення надзвичайної ситуації, оповіщення людей, які перебувають у будівлі, в зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння;
- відсутність вогнезахисного обробляння металевих конструкцій призводить до зменшення межі вогнестійкості несучих елементів конструкції та обвалу їх що може призвести до руйнації будівель та інших конструкцій. Вогнезахисне обробляння металевих конструкцій дозволяє отримати додатковий час для порятунку людей та організації гасіння пожежі;
відсутність протипожежних дверей (люку) з нормованою межею вогнестійкості сприяє розповсюдження диму та вогню до інших приміщень, ускладнює евакуацію людей з будівлі та створює загрозу послідуючого отруєння чадним газом, продуктами горіння. Відповідно дане порушення створює загрозу здоров`ю й життю людей.
Таким чином, оскільки перевіркою встановлено наявність порушень, які, на думку позивача, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, та які не усунуті відповідачем у встановлений строк, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано позовні вимоги, суд виходить з наступного.
У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 Розділ І Правил пожежної безпеки в Україні).
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон №877-V).
Відповідно статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Відповідно до частини 7 статті 7 даного Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до частини 8 статті 7 цього ж Закону припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Частиною 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до приписів статті 64 Кодексу цивільного захисту України, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області реалізує повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки (Державної служби України з надзвичайних ситуацій).
Так, згідно приписів Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 № 3 (у редакції наказу ДСНС України від 12.11.2018 №661), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно рятувальних служб.
Частиною 1 статті 66 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Частиною першою статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить:
- складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень (пункт 11);
- звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12).
Відповідно до частини 1 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України).
Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).
Таким чином, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.
Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Суд, враховуючи аналіз наведених норм права, зазначає, що Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, як територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, уповноважений здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якого наділений правом на звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд. Такі заходи реагування до суб`єкта господарювання не застосовуються у разі усунення в повному обсязі виявлених порушень. Водночас, суд звертає увагу, що можливість реалізації вказаного права ніяким чином не пов`язана зі складанням органом нагляду (контролю) припису або іншого розпорядчого документу щодо усунення виявлених під час перевірки порушень.
Суд зауважує, що порушення, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, Кодексом цивільного захисту України не визначено, отже, віднесення до зазначеної категорії є оцінкою суб`єкта владних повноважень, а тому, в кожному окремому випадку суб`єкт владних повноважень має визначати чи створюють виявлені порушення загрозу життю та здоров`ю людей у взаємозв`язку із встановленими обставинами, що мають значення для вирішення даного питання.
Важливою умовою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованих підстав для застосування саме конкретного заходу реагування та його адекватність виявленим порушенням.
Судом встановлено, що на підставі вищевказаних положень чинного законодавства позивачем проведено позапланову перевірку відповідача з питань додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт від 13.04.2021 №281. Вказаним актом підтверджено допущення відповідачем порушень, пов`язаних із недотриманням вимог пожежної безпеки, визначених нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, в акті зафіксовані відповідні порушення.
Водночас, як свідчать матеріали справи і не заперечується відповідачем порушення є не усунуті. Так, в даному випадку належним доказом усунення відповідного порушення є акт позапланової перевірки, з відображеним у ньому фактом усунення відповідного порушення, який відповідач суду не надав.
Заперечуючи проти позову, ТОВ «Глуско Рітейл», посилаючись на положення статті 68 Кодексу цивільного захисту населення зазначає, що хоча позивач й наділений повноваженнями з державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, у тому числі повноваженнями ініціювати застосування до суб`єктів господарювання певних заходів реагування, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації господарської одиниці до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. На думку відповідача, позивачем не доведено необхідності у примусовому порядку застосовувати до Товариства такі заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), як повне зупинення експлуатації АЗС, тобто крайнього заходу серед усіх передбачених.
Відтак, предметом дослідження суду, зокрема у цій справі є наявність або відсутність порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, яке створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а також співмірність обраного позивачем заходу реагування.
Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що на даний час відсутні вимоги щодо автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, що унеможливлює виконання суб`єктом господарювання вимог ч. 1 ст. 53 Кодексу цивільного захисту України та свідчить про необов`язковість облаштування об`єктів такою системою, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини перша статті 53 Кодексу цивільного захисту України, на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі автоматизовані системи).
Вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (частина 4 статті 53 Кодексу цивільного захисту України).
Наказом Міністерства з надзвичайних ситуацій від 03.08.2011 №793 про внесення змін до наказу від 15.05.2006 №288 «Про затвердження правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення» із переліку об`єктів (пункт 5 додатку), які повинні обладнуватися зазначеними системами виключено автозаправні, автомобільні газозаправні станції та пункти, автомобільні газонаповнювальні компресорні станції, склади газу і газопродуктів.
Разом з цим, в подальшому, розпорядженням Кабінету міністрів України від 10.03.2017 №166 зазначені Правила скасовані як такі, що втратили актуальність та встановлюють регуляторні бар`єри.
Одночасно, Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» визначено, що ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів; потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії (стаття 1).
Водночас норма статті 53 Кодексу цивільного захисту України зобов`язує встановлювати автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення тільки на об`єктах підвищеної небезпеки.
АЗС, як об`єкт підвищеної небезпеки, за законом вважається джерелом небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру, тобто таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру. Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом скаржника у використанні АЗК в підприємницькій діяльності.
Отже, в силу положень статті 53 Кодексу цивільного захисту України, АЗС ТОВ «Глуско Рітейл» (об`єкт підвищеної небезпеки) мають застосовуватися вимоги ДБН В.2.5-76:2014.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 у справі №826/1024/18, від 20.10.2020 у справі №580/46/19 та від 26.06.2020 у справі №580/33/19.
Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, дійсно не були затверджені правила з вимогами до автоматизованих систем.
Проте, вимоги до автоматизованих систем встановлені ДБН В.2.5-76:2014 «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення», які погоджені, зокрема, Міністерством внутрішніх справ (центральний орган, який забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту) та Державною службою України з надзвичайних ситуацій (центральний орган, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Отже, при проектуванні та монтуванні автоматизованих систем на об`єктах підвищеної небезпеки мають застосовуватися вимоги ДБН В.2.5-76:2014.
Суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що функції, виконання яких покладено на систему раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення на об`єктів виконують інші засоби.
Так, відповідач долучив до матеріалів справи фотокопії із зображеннями розміщення приладів системи порошкового пожежогасіння, димовими, тепловими та ручними сповіщувачами.
Проте, суд не приймає їх до уваги вказані фотокопії, оскільки як зазначено вище, належним доказом усунення відповідного порушення є акт позапланової перевірки, з відображеним у ньому фактом усунення відповідного порушення, який відповідач суду не надав.
Оцінюючи заперечення відповідача, суд виходить з того, що недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
При цьому застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення ТОВ «Глуско Рітейл» виявлених порушень.
Суд зауважує, що захід реагування, який просить застосувати позивач до ТОВ «Рітейл Глуско», має спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.
Також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи АЗС не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Окрім того, об`єкт ТОВ «Глуско Рітейл», що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н., с. Чупира, вул. Садова, 50, на якому здійснювалася перевірка дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, віднесено до високого ступеня ризику та ідентифіковано як об`єкт підвищеної небезпеки.
Відтак, забезпечення на даному об`єкті безпеки, у тому числі пожежної та техногенної, є першочерговим завданням, оскільки у разі виникнення надзвичайної ситуації на ньому утворюється велика небезпека та ймовірність травмування і загибелі людей.
Виходячи з такого, суд вважає недоведеними аргументи відповідача щодо того, що виявлені порушення не утворюють реальної загрози життю та здоров`ю людей, оскільки такі доводи не підкріплені переконливими та достатніми доказами, а окрім того спростовуються доводами та доказами, наданими стороною позивача.
У сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи по суті відповідачем не надано суду доказів усунення всіх порушень, вказаних в Акті перевірки від 13.04.2021 №281, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в обраний позивачем спосіб. Зокрема, суд робить висновок про необхідність застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача у вигляді зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», а саме експлуатації автозаправної станції в комплексі з магазином супутніх товарів та модулем автогазозаправного пункту за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Чупира, вул. Садова, 50, до повного усунення порушень, зазначених в акті позапланової перевірки від 13.04.2021 №281.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Окрім того, суд звертає увагу відповідача, що згідно частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Як наслідок, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.
Контроль за виконанням судового рішення щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Позивачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.