Справа № 120/4497/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 липня 2025 р. Справа № 120/4497/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 07.07.2025 р. позовну заяву залишено без руху та запропонувано позивачу у 5- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, а саме, надати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

11.07.2025 р. надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, в якій позивач вказав, що вперше звернувся із вимогами до відповідача в березні 2025 р. в межах тримісячного строку.

Однак, ухвалою суду від 17.03.2025 р. у справі №120/3300/25 позовну заяву повернуто з підстав порушення правил об`єднання вимог. Дана ухвала доставлена в електронний кабінет представника позивача і після ознайомлення із такою, представник скоригувавши відповідачів та вимоги, 03.04.2025 р. повторно подав позовну заяву.

Вищевказані обставини вплинули на строки звернення до суду.

Оцінюючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року).

Разом з тим, при вирішенні питання про поновлення строку звернення слід врахувати ту обставину, що позивач із вимогами до відповідача звернувся вперше в березні 2025 р., в межах тримсіячного строку, однак позов повернуто та вже 03.04.2025 р. звернувся повторно, тобто в межах розумного строку вживав заходи для захисту своєчасного звернення до суду, що і вплинуло на звернення до суду в межах процесуальних строків.

Враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, доходжу висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені у клопотанні, є поважними. Відтак, слід поновити пропущений строк .

Також суд вважає за необхідне витребувати додаткові докази та керується наступним.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини третьої статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Також суд вказує, що в листі від 17.02.2025 р. військової частини НОМЕР_1 зазначено, що за січень 2023 р. грошове забезпечення нараховувалось військовою академією м. Одеса.

Відтак, з метою повного і всебічного розгляду справи слід витребувати у відповідача письмові відомості стосовно того, якою військовою частиною/академією здійснено нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу за період з 05.01.2023 р. по 31.01.2023 р. та чи виплачувалась позивачу додаткова винагорода визначена постановою КМУ №168 за грудень 2024 р.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на наступне.

Згідно пунктів 6 -7 частини п`ятої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до частини шостої статті 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 80 КАС України, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.45 КАС України ).

Зокрема, такі заходи процесуального примусу, визначені частиною першою статті 149 КАС України, а саме, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

- зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

- неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ч. 14 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

заяву представника позивача задовольнити.

Поновити строк звернення до суду.

Витребувати у відповідача та зобов`язати подати суду до 22.07.2025 р. письмові відомості стосовно того, якою військовою частиною/академією здійснено нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу за період з 05.01.2023 р. по 31.01.2023 р. та чи виплачувалась позивачу додаткова винагорода визначена постановою КМУ №168 за грудень 2024 р.

Попередити відповідача про те, що згідно частини першої статті 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

- зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

- неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна