Справа № 520/37676/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. Справа № 520/37676/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/37676/23

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня"

про стягнення коштів з розрахункових рахунків та за рахунок готівки,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області, позивач, контролюючий орган) звернулося з позовом до Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня" (далі КНП «Золочівська ЦРЛ», відповідач), в якому просило стягнути до бюджету України кошти з Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня": 43983495, з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки, у розмірі 131395 гривень в рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 відмовлено у задоволенні позову ГУ ДПС у Харківській області.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 у справі № 520/37676/23 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду першої інстанції про порушення ГУ ДПС у Харківській області порядку погашення податкового боргу комунального підприємства, встановленого ст. 96 ПК України. Зауважує, що судом було залишено поза увагою, що процедура погашення податкового боргу, передбачена ст. 96 ПК України повинна здійснюватися після дотримання податковим органом дій, визначених ст. 95 ПК України, а саме щодо стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить платнику податків. Та лише в разі, коли вказані заходи не мали результатом погашення податкового боргу, контролюючий орган вчиняє дії, передбачені ч.3 ст. 96 ПК України.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Комунальне некомерційне підприємство Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня" зареєстроване у встановленому законом порядку як юридична особа та перебуває на обліку в Головного управління ДПС у Харківській області (Золочівська ДПІ).

Засновником підприємства є Золочівська селищна рада.

З 21.01.2021 підприємство перебуває у стані припинення за рішенням засновників.

Як встановлено судом, відповідач має податковий борг в загальній сумі 131 395,00 грн, який виник у результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань по податку на додану вартість, нарахований згідно: податкового повідомлення - рішення (форма Р) N 9 від 22.07.2021 по терміну сплати 20.10.2022 в сумі 129 355,00 грн (штрафна санкція); податкового повідомлення - рішення (форма ПС) N від 11.02.2022 по терміну сплати 07.03.2023 в сумі 2040,00 грн (штрафна санкція).

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 03.05.2023 №0-2040 та вручено підприємству 13.06.2023.

З моменту виникнення податкового боргу по теперішній час борг не переривався, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями ІКП.

Стверджуючи, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов`язань в повному обсязі та в силу приписів пп. 20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, у позивача виникло право на стягнення податкового боргу з відкритих у банках рахунків платника податків, контролюючий орган звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи, що відповідач є підприємством комунальної власності, яке має непогашений податковий борг, а позивачем не надано доказів звернення до органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить майно відповідача, з поданням щодо прийняття відповідного рішення, як це передбачено положеннями пункту 96.1 статті 96 ПК України, дійшов висновку, що контролюючим органом не дотримано встановленого положеннями статті 96 ПК України обов`язкового порядку погашення податкового боргу комунального підприємства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за відповідачем рахується сума податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 131395,00 грн.

Згідно з п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

03.05.2023 контролюючим органом прийнято податкову вимогу форми "Ю" № 0-2040, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 59).

Доказів оскарження та скасування податкової вимоги форми "Ю" № 0-2040 від 03.05.2023 в адміністративному або судовому порядку до суду не надано. Наведене підтверджується листом ГУ ДПС в Харківській області від 13.12.2023 (а.с. 60), в якому вказано, що податковий борг по КНП «Золочівська ЦРЛ» з моменту направлення (вручення) податкової вимоги № 0-2040 від 03.05.2023 не переривався. Податкова вимога № 0-2040 від 03.05.2023 не скасовувалась, не оскаржувалась та на теперішній час є чинною.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 ПК України.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

У свою чергу, у пункті 96.1 статті 96 ПК України визначено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Пунктом 96.3 статті 96 ПК України передбачено, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пункті 96.1 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що статтею 95 ПК України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків, який застосовується для всіх без винятку платників податку (у тому числі, і комунальних підприємств) перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Регламентований статтею 96 ПК України особливий порядок погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінює послідовності реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 ПК України.

Норми статті 96 ПК України стосуються лише тих випадків, коли контролюючий орган не зміг стягнути податковий борг безпосередньо з комунального підприємства у порядку статті 95 ПК України та звертається до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків.

Положеннями статті 96 ПК України встановлено особливий порядок погашення заборгованості державних та комунальних підприємств перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то контролюючий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Отже, визначена статтею 96 ПК України процедура застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності самого платника, передбачена статтею 95 ПК України, не призвела до погашення податкового боргу.

Вказане свідчить, що надавати оцінку дотриманню процедури, необхідної для звернення до суду у порядку статті 96 ПК України (в тому числі, щодо наявності усіх передумов для звернення з позовною заявою у такому порядку), необхідно лише в тому випадку, коли позов пред`явлено до органу місцевого самоврядування, у віданні якого перебуває комунальне підприємство, тоді як позовна заява у межах спірних правовідносин пред`явлена безпосередньо до платника податків.

Разом з тим, як вже було зазначено вище реалізація контролюючим органом положень статті 96 ПК України можлива лише у разі, коли процедура стягнення коштів безпосередньо з комунального підприємства виявилася безрезультатною.

Відповідно, поданий ГУ ДПС у Харківській області позов у цій справі про стягнення коштів безпосередньо з платника податків і є тією необхідною передумовою для подальшої реалізації права на звернення до суду у порядку статті 96 ПК України з позовом до органу державної влади, у віданні якого перебуває відповідач.

Відтак хибним є висновок суду першої інстанції про недотримання контролюючим органом, встановленого положеннями статті 96 ПК України обов`язкового порядку погашення податкового боргу комунального підприємства.

Зазначена позиція апеляційної інстанції узшоджується з практикою Верховного Суду висловленою у постанові від 02.07.2025 по справі №140/10454/24.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність обставин щодо несплати КНП «Золочівська ЦРЛ» суми податкового боргу в розмірі 131 395,00 грн, дотримання ГУ ДПС у Харківській області порядку погашення заборгованості платників податків, встановленого статтею 95 ПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення до бюджету України з Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня" з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки суми податкового боргу у розмірі 131395,00 грн, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також не правильно застосував норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 242, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2024 року по справі № 520/37676/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Головного управління ДПС у Харківській області до Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня" про стягнення коштів з розрахункових рахунків та за рахунок готівки задовольнити.

Стягнути до бюджету України кошти з усіх відкритих розрахункових рахунків та за рахунок готівки Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська центральна районна лікарня" (вул. Філатова, 20, смт. Золочів, Харківська обл., Богодухівський р-н, 62203, ) на погашення податкового боргу у розмірі 131 395 (сто тридцять одна тисяча триста дев`яносто пять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін