Справа № 366/2126/25
Суддя: Корчков А. А.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/2126/25
Провадження № 2-а/366/73/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 липня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови № 73/1 від 20.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Іванківського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому позивач просить суд: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 73/1 від 20.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП; провадження у справі закрити.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя, після одержання позовної заяви, з`ясовує зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддею встановлено, що адміністративний позов подано з порушенням вимог КАС України.

Так, згідно з ч. 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідні за змістом положення, наведені також у ст. 289 КУпАП.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, оскаржувана позивачем постанова № 73/1 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП 20.01.2025.

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду 04.07.2025, тобто, зі значним порушенням строків звернення до адміністративного суду, передбачених ч. 2 ст. 286 КАС України (10 днів), при цьому, судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із зазначенням поважності причин такого пропуску, до суду не звертався.

Таким чином, позивачу необхідно подати до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом на звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження вищезазначеної постанови та докази, які підтверджують поважність пропуску вказаного строку.

При цьому, суддя звертає увагу, що положення ч.3 ст.123 КАС України пов`язують обчислення строку для звернення до адміністративного суду не лише з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але і з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як убачається з усталеної практики Верховного Суду, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Чинним процесуальним законодавством визначений порядок вирішення питання поважності причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення, а також застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №607/15025/21).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №160/22256/21, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові від 16 лютого 2023 року у справі № 697/1044/22 Верховний Суд зазначив, що звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна із сторін повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відтак, хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, поряд з тим, обов`язок доказування поважності причин пропущення процесуального строку покладається саме на сторону позивача.

Суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Крім того, перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, судом встановлено, що в порушення пункту 11 ч.5 ст.160 КАС України позовна заява не містить власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, в порушення п.2 ч.5 ст.160 КАС України, яким передбачено, що в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, позивачем, у своїй позовній заяві, не зазначено в повній мірі відомостей щодо відповідача та третьої особи.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору, у позовних вимогах позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору, проте не зазначив підстав для такого звільнення.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем, до позовної заяви долучено документи, які вказують на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 ) та особою з інвалідністю ІІІ групи (копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 , термін дії до 31.07.2025), проте, зазначені документи, у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір», не дають права на звільнення від сплати судового збору з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Закону України «Про судовий збір» №3674-VI .

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у розмірах, визначених ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Проте зазначена норма не містить визначеної ставки судового збору за подання позову про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, відповідно до положень ст.ст.3,5 ЗУ «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 було відступлено від попередньо сформованого висновку щодо звільнення від сплати судового збору та вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні ст.287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 ЗУ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. При цьому визначено, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З поданої позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху, отже, при поданні цієї позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у справах.

При цьому, до позовної заяви позивачем долучено копію посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 .

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993. Так, у ст. 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій визначено, зокрема, у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Указані висновки про застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VI викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19, від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, від 20.01.2021 у справі № №9901/258/20, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.12.2023 року у справі № 600/1927/23-а, постанові Верховного Суду від 08.03.2023 року у справі №701/589/22.

Таким чином учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав як учасників бойових дій.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позов ОСОБА_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП не стосується соціального і правового захисту позивача саме як учасника бойових дій та не пов`язаний із порушенням його прав як учасника бойових дій.

Крім того, копія пенсійного посвідчення особи з інвалідністю ІІІ групи (№ НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 , термін дії до 31.07.2025) також не дає права на звільнення від сплати судового збору, у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено пільги щодо сплати судового збору особам з інвалідністю І та ІІ груп.

Тобто, при зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 та п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 гривень.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. (3028*0,2) за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Іванківська сел/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО)899998; Рахунок отримувача UA0010812, Код класифікації доходів бюджету:22030101 та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату чи зазначити докази, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (при їх наявності).

Таким чином, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких підстав, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, а саме:

- шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом на звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження вищезазначеної постанови та докази, які підтверджують поважність пропуску вказаного строку,

- зазначення у позовній заяві достовірних даних щодо учасників справи в повному обсязі у відповідності до положень п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України,

- підтвердити те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- надати квитанцію про сплату судового збору, чи зазначити інші докази, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (при їх наявності).

При цьому суддя зауважує, що залишення адміністративного позову без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 160, 161 КАС України, її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.160, 161, 169, ст.ст. 248, 294-295 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови № 73/1 від 20.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом семи днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судовий збір сплатити на рахунок:

отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Іванківська сел/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО)899998; Рахунок отримувача UA0010812, Код класифікації доходів бюджету:22030101, у розмірі 605,60 грн.

Роз`яснити, що у разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://iv.ko.court.gov.ua/sud1012/.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ