Справа № 644/2115/25
Суддя: Паляничко Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/2115/25
Провадження № 2-а/644/115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полюхович А.В.,

одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанов про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1. позиції позивача

11 березня 2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /позивач), в особі представника адвоката Полюхович Альони Василівни, яка діє на підставі ордеру серії ВК № 1163726 від 06.03.2025, з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 /відповідач) про поновлення строку на оскарження та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 115 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп та поновлення строку на оскарження та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 20.02.2025 працівниками поліції його було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де останньому повідомили, що він знаходиться у розшуку та видали повістку про прибуття до РТЦК на 04.03.2025 о 09 год 00 хв.

04.03.2025 прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 видали дві постанови № 115 та № 116 від 20.02.2025, за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн за кожну постанову, при цьому в постановах зазначено, що позивач отримав їх 20.02.2025 та вони набрали чинності 02.03.2025.

Згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 115 від 20.02.2025, ОСОБА_1 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Закону № 3633, свої персональні дані, чим скоїв передбачене правопорушення. Щодо постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 20.02.2025, зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк за повісткою, тобто 27.01.2025 та комісією було складено відповідний акт про неявку 30.0.12025.

1.2.заперечень відповідача

26 червня 2025 року на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважав їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 79-89).

В обґрунтування вказаного вище, відповідач зазначив, що відповідно до вимог абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 11.04.2024 №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» , який набув чинності 18.05.2024 (надалі за текстом Закон №3633-IX), визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-IX громадяни України, що знаходяться на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 17.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

ОСОБА_1 , який перебуває на обліку на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особливий період, в порушення вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1, абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону №3633 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом свої персональні дані.

20.02.2025 стосовно ОСОБА_1 складено протокол та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 20.02.2025 о 13 год 00 хв, заразом позивач у протоколі надав пояснення, згідно яких зазначив, що не знав про необхідність оновлення своїх даних, свою провину визнав.

20.02.2025 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , про що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 115, яка отримана позивачем, про що свідчить його власноручний підпис у постанові № 115.

Крім того, 20.02.2025 у присутності ОСОБА_1 оператором рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 103, згідно якого при перевірці документів у ОСОБА_1 , встановлено факт порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема: не з`явився за викликом у строк, зазначений в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення його призначення на особливий період. ЄДРПВР «Оберіг» сформовано повістку № 1964578 про виклик військовозобв`язаного та Укрпоштою оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.01.2025 о 14 год 00 хв, однак ОСОБА_1 за викликом не з`явився, про шо було складено акт про неявку від 30.01.2025.

ОСОБА_1 у протоколі № 103 надав пояснення, згідно яких підтвердив факт неявки, заразом пояснивши, що не отримував сповіщення про виклик з Укрпошти. Цим протоколом ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи на 20.02.2025 о 13 год 00 хв.

20.02.2025 відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , про що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 116, яка отримана позивачем, про що свідчить його власноручний підпис у постанові № 116.

Зазначені постанови № 115 та № 116 від 20.02.2025 набрали чинності 02.03.2025.

2.заяви, клопотання

06.03.2025 разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення порушеного строку на адміністративне оскарження постанов № 115 та № 116 по справі про вчинення адміністративних правопорушень за ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с. 2).

24 березня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Полюхович Альони Василівни, яка діє на підставі ордеру серії ВК № 1163726 від 06.03.2025, надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом (а.с. 23-29).

26.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Полюхович А.В. надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 30-35).

03 квітня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Полюхович Альони Василівни, яка діє на підставі ордеру серії ВК № 1163726 від 06.03.2025, надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 (а.с. 36-43).

03.04.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Полюхович А.В. надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 44-48).

11 квітня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Полюхович Альони Василівни надійшла заява про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції (а.с. 54-56).

08.05.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Полюхович Альони Василівни надійшла заява про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції (а.с. 65-67).

26 червня 2025 року на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважав їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 79-89).

30.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Полюхович А.В. надійшло повідомлення про відсутність матеріалів в електронній справі (а.с. 90-95).

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 11.03.2025 справа № 644/2115/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 17).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023, з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема: Шевченківського районного суду Харківської області та Дворічанського районного суду Харківської області на Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінено на Індустріальний районний суд міста Харкова.

Постановою Верховної Ради України № 3984-ІХ від 19.09.2024 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» перейменовано окремі населені пункти, у тому числу у Харківській області Куп`янського району поточне найменування «село Первомайське» змінено на нове найменування «село Мирне».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про скасування постанови залишення без руху та надано строк десять днів для усунення недоліків (а.с. 19-21).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 провадження по вищевказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 49-51).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.04.2025 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 57-58).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 12.05.2025 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 68-69).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

4. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та докази

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли адміністративні правовідносини у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також щодо порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Судом досліджено позов та відзив на позов, проаналізовано матеріали судової справи № 644/2115/25, досліджено та оцінено докази на належність, допустимість, достовірність, а також достатність як кожного окремо, так у їх сукупності та встановлено.

За інформацією з відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_4 № 2534 від 22.12.2024 вбачається, що заява позивача зареєстрована за вх. № 529 від 16.10.2023 та ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 23.08.2026 (а.с. 4).

У зазначеному листі на ім`я позивача від 22 грудня 2023 року, зазначено адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , вказаний номер телефону позивача.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 видане 01.10.2015 (а.с. 2а).

З паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 07.02.200 Богодухівським РВ УМВС України в Харківській області, судом установлено місце реєстрації ОСОБА_1 , яке зазначено за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З довідки ОНОКПП вбачається ідентифікаційний номер ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 16).

Щодо постанови № 115 від 20.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності

20.02.2025 оператором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 115 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якому зазначено, що 20.02.2025 об 11 год 00 хв під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 , в особливий період, в порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 122 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 3336-1Х, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3336-1Х свої персональні дані. Зазначений протокол був отриманий ОСОБА_1 , про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у протоколі, при цьому останній у графі «Пояснення та зауваження щодо змісту протоколу…» зазначив, що не оновив свої військові дані в період дій Закону № 3336-1Х, так як не знав, що їх треба оновлювати. ОСОБА_1 роз`ясненні процесуальні права та обов`язки, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено дату та час розгляду справи (а.с. 87).

20.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 115 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп за порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 3336-1Х, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3336-1Х свої персональні дані, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти тощо. Зазначену постанову отримано ОСОБА_1 , про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 8, 88).

З витягу ІКС Оберіг вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове) має номер - ; у графі «звання» зроблений запис: старший солдат, в графі «картотека обліку» зроблено запис: «Картотека вільних залишків». В графі «підкартотека обліку» зроблено запис: «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації». Дата введення інформації про особу в систему: 03.02.2020. В графі «звірка контактних даних»: зроблений запис «13.08.2024». В графі «звірка даних при особистій явці» зроблений запис «02.04.2019». В графі «звірка даних ОМС» - зроблений запис «02.04.2018». В графі звірка даних підприємствами та ВНЗ» - зроблений запис «02.12.2019», у графі причина, зазначено: «Неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці» (а.с. 89).

Щодо постанови № 116 від 20.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності

20.02.2025 оператором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 103 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якому зазначено, що під час перевірки документів у ОСОБА_1 встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних в ІНФОРМАЦІЯ_3 документів, виявлено, що він не з`явився за викликом у строк, зазначений в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення його призначення на особливий період. ЄДРПВР «Оберіг» було сформовано повістку № 1964578 про виклик військовозобов`язаного; Укрпоштою було оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14 год 27.01.2025. Комісією складено Акт про неявку ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2025. Зазначений протокол був отриманий ОСОБА_1 , про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у протоколі, при цьому останній у графі «Пояснення та зауваження щодо змісту протоколу…» зазначив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 ? тому що не отримував сповіщення з Укрпошти. ОСОБА_1 роз`ясненні процесуальні права та обов`язки, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено дату та час розгляду справи (а.с. 81-82).

20.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 116 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп за порушення ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 83), оскільки ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове) на 27.01.2025 о 14 год 00 хв, однак у зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове) не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, про що складено комісіє Акт про неявку від 30.01.2025. Зазначену постанову отримано ОСОБА_1 , про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 7, 83).

Згідно акту складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи-заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , за участі інструктора управління ІНФОРМАЦІЯ_4 та головного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2025 ОСОБА_1 не з`явився 27.01.2025 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних (а.с. 86/на звороті).

З витягу ІКС Оберіг вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове) має номер - ; у графі «звання» зроблений запис: старший солдат, в графі «картотека обліку» зроблено запис: «Картотека вільних залишків». В графі «підкартотека обліку» зроблено запис: «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації». Дата введення інформації про особу в систему: 03.02.2020. В графі «звірка контактних даних»: зроблений запис «13.08.2024». В графі «звірка даних при особистій явці» зроблений запис «02.04.2019». В графі «звірка даних ОМС» - зроблений запис «02.04.2018». В графі звірка даних підприємствами та ВНЗ» - зроблений запис «02.12.2019», у графі причина, зазначено: «Неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці» (а.с. 84).

З облікової картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що адреса місця реєстрації останнього зазначена: АДРЕСА_1 (а.с. 84/на звороті).

За інформацією з повістки № 1964578 від 14.01.2025 вбачається, що отримувачем вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , якому належить з`явитися 27.01.2025 о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних (а.с. 85). Зазначена повістка повернулася без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується наданою копією повістки описом вкладення за адресою: АДРЕСА_4 до рекомендованого поштового відправлення № 103, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 103 за адресою: АДРЕСА_4 ,та довідкою про причини повернення АТ «Укрпошта» (а.с. 85/на звороті 86).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 07.02.2000 Богодухівським РВ УМВС України в Харківській області вбачається, що місцем реєстрації зазначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З копії військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що останнього взято на військовий облік 16.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10-11).

З витягу з наказу № 250 від 30.09.2021 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині), вбачається, що підполковника ОСОБА_6 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82/ на звороті).

За інформацію з повістки № 24 виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, останньому необхідно з`явитися 04.03.2025 о 09 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних (а.с. 5).

З витягу з книги запису (прийому) відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 прибув та перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою, що підтверджує запис під № 1173 книги запису (прийому) відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 41).

З витягу із Журналу протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що містяться записи від 20.02.2025 (а.с. 42), а саме:

№ 102 складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (неоновлення даних) відносно ОСОБА_1 та прийнято рішення по справі 20.02.2025, постанова № 115, за якою накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.

№ 103 складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (неявка по повістці) відносно ОСОБА_1 та прийнято рішення по справі 20.02.2025, постанова № 116, за якою накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.

5. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд бере до уваги, що 20.02.2025 об 11 год 00 хв під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 , тоді коли відносно нього були наявні усі необхідні дані, оскільки дані уточнено 13.08.2024 (а.с. 84, 89) та останній звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою від 16.10.2023 щодо отримання відстрочки, на що отримав відповідний лист відповідача (а.с. 4). В якому міститься уся необхідна інформація стосовно адреси реєстрації позивача, телефону, які згідно постанови № 115 необхідно було уточнити (а.с. 88).

Суд ставиться критично до аргументів відповідача щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи 20.02.2025 за протоколом № 102 та № 103 (а.с. 81/на звороті, 87), оскільки розгляд справи призначено у той самий день, коли складено стосовно ОСОБА_1 зазначені вище протоколи, що суперечить положенням ст. 277-2 КУпАП, яка регламентує, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Складання протоколу та розгляд справи призначені в один день, є грубим порушенням процесуальних вимог щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, що фактично позбавило позивача права на підготовку до розгляду справи по суті та скористуватись правовою допомогою, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (надалі за текстом - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім цього, суд ставиться критично до аргументів відповідача, що ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове) належним чином, оскільки адреса отримувача зазначена в повістці, описі вкладення до рекомендованого поштового відправлення та рекомендоване повідомлення зазначена: АДРЕСА_1 (а.с. 85-86), що прямо суперечить інформації, якою володіє відповідач, заразом, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , про що було відомо уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до відомостей, які містяться в обліковій картці ОСОБА_1 (а.с. 84/на звороті), листі відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу (а.с. 4), оскаржуваних постановах № 115 та 116 (а.с. 83, 88) та протоколах до них (а.с. 81/на звороті, 87), паспорт громадянина України позивача, в яких зазначено адресу реєстрації саме у АДРЕСА_1 .

Суд бере до уваги, що згідно з постановою Верховної Ради України № 3984-ІХ від 19.09.2024 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» перейменовано окремі населені пункти, у тому числу у Харківській області Куп`янського району поточне найменування «село Первомайське» змінено на нове найменування «село Мирне».

Крім цього, суд зауважує, що жодний з наданих документів про відправлення на адресу ОСОБА_1 поштового повідомлення не містить номера абонента, за яким отримуються електронні комунікаційні послуги щодо мобільного зв`язку адресата (одержувача), що суперечить п.п. 1 п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», за приписами якого поштове відправлення супроводжує така інформація, що надається відправником або зазначається на поштовому відправленні, якщо обов`язковість її надання (зазначення на поштовому відправленні) встановлена оператором поштового зв`язку: (…) номер абонента, за яким отримуються електронні комунікаційні послуги щодо мобільного або фіксованого зв`язку відправника та адресата (одержувача) (для реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, крім поштових карток, листів без оголошеної цінності, відправлень для сліпих) (…).

Суд бере до уваги, що опис вкладення не містить ні підпису, ні печатки АТ «Укрпошта» (а.с. 85 на звроті), що суперечить п. 17 постанови Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», оскільки послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Згідно з п. 6.8. Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Стандарт», затвердженого Наказом ПАТ «Укрпошта» від 25.04.2017 № 507 (зі змінами), при прийманні відправлень Стандарт з описом вкладення відправник заповнює бланк опису у двох примірниках. Працівник ОПЗ перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного поштового штемпеля. Один примірник опису вкладається до відправлення Стандарт, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник ОПЗ повинен зазначити номер відправлення Стандарт. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до відправлення Стандарт, вартість вкладення (предметів) може не зазначатися.

Суд зауважує, що повістка № 24 видану на ім`я ОСОБА_1 , не впливає на суть розгляду справи в межах оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , але підтверджує факт отримання оскаржуваних постанов 04.03.2025, коли позивач безпосередньо прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зафіксовано у книзі запису відвідувачів відповідача (а.с. 41).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

6.Мотивована оцінка.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач у своєму позові та відповідач у наданому відзиві на позов, оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 16.10.2023, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_5 (а.с. 10-11).

20.02.2025 під час розгляду справи встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 підготовку та мобілізацію», абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону 3633, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом 3633 свої персональні дані, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти тощо, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у розмірі 17000 грн (а.с. 88).

Не погодившись з вказаною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 Філюнкіним В. винесено постанову № 115 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.02.2025 про накладення на позивача штрафу у розмірі 17000 тисяч гривень, ОСОБА_7 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд не може погодитися із постановою, яка оскаржується від 20.02.2025, так як під час її винесення не в повній мірі було дотримано вимоги ст. 235, 276, 277-2, 278 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, за приписами примітки до ст. 210 КУпАП, положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за ст. 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (надалі за текстом Закон № 1951-VIII).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України (надалі за текстом - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі за текстом - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами ч. 2 ст. 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону № 1951-VIII, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією частиною ст. 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України "Про публічні електронні реєстри", «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Разом з тим, суд зауважує, що, як вбачається зі спірної постанови № 115 від 20.02.2025, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з неуточненням протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 № 3633 своїх персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

В той же час, відповідачем не надано до суду доказів вчинення відповідачем дій щодо отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII, з огляду на те, що позивач перебуває на обліку у відповідача, а також відповідачем не надано доказів неможливості отримання персональних даних позивача у наведений спосіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII, органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від, зокрема: центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, - відомості, зазначені у пунктах 1-5, 8, 8-1, 10, 11 ч. 1 ст. 7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 21, 26 ч. 1 ст. 7 цього Закону; Міністерства внутрішніх справ України та інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 15, 15-1, 20, 20-1, 21, 24, 26, 27, 32 ч. 1 ст. 7 цього Закону; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення, - відомості, зазначені у пунктах 7, 7-1, 8, 8-1, 11, 17, 33 ч. 1 ст. 7 цього Закону; централізованої системи державних установ, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття, - відомості, зазначені у пунктах 1-4, 7, 13, 16-2, 25 ч. 1 ст. 7 цього Закону;

При цьому, як передбачено п. 7, 7-1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1951-VIII, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать місце проживання та місце перебування, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У контексті зазначеного, суд звертає увагу на те, що, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Втім, обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 у спосіб, встановлений у примітці до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.

Також, суд зазначає, що приміткою до ст. 210 КУпАП не передбачено жодних виключень щодо можливості її застосування.

Отже, доказів на підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.

Заразом, відповідач мав можливість уточнити необхідні дані 20.02.2025, однак цього не зробив, а склав протокол № 116 від 20.02.2025 (а.с. 87), вказавши, 20.02.2025 об 11 год 00 хв під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_7 .

При цьому, суд бере до уваги, що з оскаржуваної постанови № 115 від 20.02.2025 (а.с. 88) вбачається, що 20.02.2025 об 11 год 00 хв під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 , тоді коли відносно нього були наявні усі необхідні дані, оскільки дані уточнено 13.08.2024 (а.с. 84, 89) та останній звертався з заявою від 16.10.2023, щодо отримання відстрочки (а.с. 4).

Суд бере до уваги, що станом на 20.02.2025 ОСОБА_1 перебував на обліку у 3 відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 та мав право на відстрочку до 23.08.2026, тобто усі необхідні дані були наявні у відповідача (а.с. 4).

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, що відповідачем не доведено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови № 115 від 20.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вбачається, що для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення, тобто вчинення такого порушення особою в особливий період.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації, суд бере до уваги, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.

Суд бере до уваги витяг АІТС Оберіг (а.с. 84, 89), які додано відповідачем до оскаржуваних постанов № 115 за не оновлення вчасно військово-облікових даних (а.с. 88) та № 116 за неявку за викликом по повістці до РТЦК (а.с. 83), згідно якого зазначено причину подання: «Неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені у повістці».

Як вбачається судом з матеріалів справи, позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибуття 27.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Шевченкове), а тому з метою повного та всебічного розгляду цієї справи необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до РТЦК. При цьому, відповідач наполягав на тому, що позивач був у встановленому законом порядку повідомлений про необхідність прибуття по повістці 27.01.2025, адже відповідна повістка повернулась з відміткою про не отримання «відсутність адресата за вказаною адресою» (а.с.86).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд не може погодитися із постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 20.02.2025, яка оскаржується, оскільки під час її винесення не в повній мірі було дотримано вимоги ст. 235, 276, 278 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Суд зауважує, що відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560: «Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними постановою КМУ від 08.10.2024 № 1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009, відповідно до п. 73, 82, 86 яких вбачається, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З наведеного судом вбачається, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Суд звертає увагу, що повістка № 1964578 (а.с. 85) про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.0.12025 була направлена в інший населений пункт, що унеможливлює позивача отримана зазначену вище повістку, а саме: направлена у населений пункт Шевченкове, при тому, що місце проживання позивача зареєстроване у населеному пункті Первомайське, зазначені відомості містяться у відповідача, згідно облікової картки ОСОБА_1 (а.с. 84/на звороті).

Заразом, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», що не може гарантувати його отримання кінцевим адресатом, відповідно не можна вважати належним способом повідомлення у розумінні вказаних норм чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що у відповідача був наявний номер телефону позивача, оскільки безпосередньо відповідачем він вказаний у відповіді на заяву ОСОБА_1 , щодо його права на отримання відстрочки від грудня 2023 року (а.с. 4) та зазначена інформація підтверджується Витягом ІКС «Оберіг», де зазначено номер телефону ОСОБА_1 (а.с. 84, 89). При цьому, відповідачем не зазначено номер телефону ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 86), та вказано не коректну адресу реєстрації позивача, замість с. Первомайське зазначено помилкове ОСОБА_8 , що унеможливлює факт належного оповіщення ОСОБА_1 .

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що також кореспондує п. 6 наказу МОУ № 3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» від 01.01.2024, в якій зазначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

З цього вбачається, що відповідачем не надано суду доказів про неможливість отримання з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, інформації стосовно ОСОБА_1 , хоча матеріали справи містять протилежні факти, зокрема що відповідачеві станом на грудень 2023 року достеменно відомо персональні дані позивача (а.с. 4, 84, 89), за не оновлення яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 88).

Отже, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На переконання суду, вказане вище є суттєвим порушенням порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції в цій категорії відправлень, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Крім цього, відповідачем не доведено, що він вичерпав усі можливі способи отримання даних стосовно позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від інших органів центральної влади, хоча останній надав усі необхідні персональні дані для належного уточнення у відповідних обліках своїх персональних даних.

Резюмуючи усе викладене вище, суд зазначає, що вина позивача, яка полягала у порушенні вимог ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов переконання, що вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню, тому законним і справедливим буде скасувати постанову № 116 від 20.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 17 000 грн (а.с. 7, 89), а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити.

При прийнятті рішення, суд керувався ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18.07.2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень

Отже, судом досліджено надані позивачем та відповідачем докази, вивчено аргументи та обґрунтування сторін, які дають підстави суду у їх сукупності та взаємозв`язку для висновку про задоволення позову.

7.Порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивача незаконно, несправедливо та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, чим порушили його права передбачені Конституцією України, а також положеннями чинного законодавства щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, відповідачем не доведено складу адміністративного правопорушення, а при складанні протоколу та постанови допущено неточності та порушення вимог закону, що стало причиною звернення за захистом до суду ОСОБА_1 , гарантованим ч.4 ст. 32 Конституції України.

8. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративним правовідносинам щодо порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, які регулюються Конституцією України, Закону України «Про оборону України», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-ІХ), Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.210, 210-1 КУпАП). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024№ 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 п.1 ч. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частинами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 п. 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 цього Додатку 2 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, адже у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Європейський суд з прав людини по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, у рішеннях яких неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

9.Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становить 3028 грн 00 коп.

За приписами ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 (надалі за текстом Закон № 3674-VІ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також, у наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заразом, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями), військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Отже, ОСОБА_1 , подав до суду позовну заяву щодо оскарження потсанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 115 та № 116 від 20.02.2025, що становлять собою дві самостійні немайнові вимоги, судовий збір за які повинен сплачуватись окремо за кожною по 605,60 грн, заразом будучи учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 2), звільнений від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення.

Згідно з п.2 ч.5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів Україниу, суд дійшов висновку про стягнення у дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн (2 немайнові вимоги по 605,60 гривень).

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст. 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 № 115 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп та постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 № 116 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп, задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 № 115 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 № 115 від 20.02.2025 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 № 116 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 № 116 від 20.02.2025 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави (держава в особі Державної судової адміністрації України, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_6 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Суддя Д.Г. Паляничко