Справа № 462/4426/25
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4426/25
УХВАЛА

11 липня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Л/о ЛРУП ВП №1, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

20.06.2025 року Залізничним районним судом м. Львова отримано адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому позивач просить скасувати постанову ГБВ №398475 від 13.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із накладення адміністративного стягнення.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач подав суду клопотання про поновлення процесуальних строків, вказавши, що строк оскарження постанови ним пропущено із незалежних від нього причин, оскільки він звернувся із позовом до Залізничного районного суду м. Львова до неналежного відповідача та 12 червня 2025 року було ухвалено рішення суду про відмову у задоволенні позову.

23 червня 2025 року Залізничним районним судом м. Львова постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та вказано, в який строк та які саме порушення вимог норм КАС України позивачу слід усунути.

Дану ухвалу суду позивачем отримано 05.07.2025 року.

08.07.2025 року Залізничним судом м. Львова зареєстровано заяву про усунення недоліків позову, до якої долучено заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій позивач навів аналогічні причини пропуску строку для подання позову, що і у заяві, поданій разом із позовом .

Вивчивши подану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

Із поданої заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду вбачається, що позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду тим, що строк оскарження постанови ним пропущено із незалежних від нього причин, оскільки він звернувся із позовом до Залізничного районного суду м. Львова до неналежного відповідача та 12 червня 2025 року було ухвалено рішення суду про відмову у задоволенні позову.

В ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2025 року вказано, що такі обставини судом не можуть бути визнані поважними та такими, що не залежали від позивача, виходячи з того, що із даним позовом до Залізничного районного суду м. Львова позивач звертається вдруге, а тому обізнаний із порядком подання позову та вимогам КАС України щодо форми та змісту позовної заяви, рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/3577/25 за позовом ОСОБА_1 ухвалено 12.06.2025 року, у судовому засіданні особисто був присутній позивач ОСОБА_1 , а тому про відмову у задоволенні його позову позивачу було відомо 12.06.2025 року, проте із даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 20.06.2025 року, а тому покликання позивача на поважність причин, які не залежали від нього є неспроможними.

Також судом враховано постанову Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 803/613/15-а, згідно з якою суд критично ставиться до доводів касаційної скарги про те, що пропущення строку звернення до суду відбулося з поважних причин, а саме через те, що позивач уже звертався до суду з позовом про той самий предмет раніше, однак йому було відмовлено через невірно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки такі причини носять суб`єктивний характер. Позивач самостійно обрав спосіб захисту своїх порушених прав і скористався своїм правом на судовий захист.

Таким чином, суд визнав наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду неповажними та вказав, що такі не можуть вважатися такими, що об`єктивно не залежать від позивача.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.01.2021 у справі № 757/48987/18-а законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 708/11/13-10 з посиланням на практику Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Однак, у заяві про поновлення строку для звернення до суду, позивач не навів поважних причин об`єктивної неможливості звернення до суду із позовом у встановлений законом строк.

Слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається із змісту позовної заяви, про постанову серії ГБВ №398475 від 13.05.2025 р. позивачу було відомо 13.05.2025 року, оскільки ОСОБА_1 особисто отримав копію даної постанови, із позовною заявою у справі №462/3577/25 Шагаров звернувся до суду 22.05.2025 року, позов подано до неналежного відповідача, рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/3577/25 за позовом ОСОБА_1 ухвалено 12.06.2025 року, у судовому засіданні особисто був присутній позивач ОСОБА_1 , а тому про відмову у задоволенні його позову позивачу було відомо 12.06.2025 року, проте із даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 20.06.2025 року.

Таким чином, ОСОБА_1 на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не навів обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Відтак, суд приходить до переконання, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови від 13.05.2025 року наведені ОСОБА_1 не можуть бути визнані поважними та такий строк не може бути поновлено.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, зокрема, що наведені обставини, які обґрунтовують причини пропуску строку звернення до суду визнані судом неповажними, суд приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 123, 169, 286, 241-243 КАС України,

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП у Л/о ЛРУП ВП №1, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови повернути позивачу на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Бориславський Ю. Л.