Справа № 605/196/25
Суддя: Лелик О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/196/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Лелик О.М.

за участю секретарів судових засідань Мохун Т.В.,

справа №605/196/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №7/99 від 23.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

09 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд скасувати постанову №7/99 від 23.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 квітня 2025 року екіпажем поліції його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що він перебував у «розшуку» за те, що нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час звірки даних, було встановлено, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки не прибув 18 березня 2025 року о 09:00 год. по повістці №150 розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №150 реєстраційний номер 1233 від 19 березня 2025 року, яка була надіслана через Укрпошту. У зв`язку з цим, 18 квітня 2025 року головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а 13 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Оскільки він являється педагогічним працівником Гнильченської загальноосвітньої школи I-II ступенів Підгаєцької міської ради, на посаді викладача німецької мови та інформатики за основним місцем роботи, від початку повномасштабного вторгнення pociї, як громадянин України, всі свої обов`язки, які стосуються військового обліку виконує сумлінно. На військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 стоїть з 18 грудня 2020 року, тоді ж отримав тимчасове посвідчення НОМЕР_1 . Після початку повномасштабного вторгнення pociї, неодноразово з`являвся на всi виклики ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі для уточнення даних. Bci повiстки, якi були йому адресовані направлялись за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує на те, що 01 липня 2024 року згідно повiстки, яку отримав, прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки та уточнення облікових даних та зазначив, що його місце реєстрації не співпадає з місцем проживання, та вказав актуальне місце проживання: АДРЕСА_1 Тернопiльської областi. Вподальшому, він неодноразово зазначав адресу: АДРЕСА_1 Тернопiльського району Тернопiльської областi в графі «адреса місця проживання» в заявах про надання йому вiдстрочки, як педагогічному працівнику (п.2 ч.3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Останнього разу, ІНФОРМАЦІЯ_4 була видана довідка №1831 вiд 18 лютого 2025 року про надання вiдстрочки на строк до 31 серпня 2025 року. Водночас, повертаючись назад, сам протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього того ж дня, в якому серед іншого вказано, що він не повідомив поважної причини де перебуваю на обліку, таким чином вчинив адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова винесена неправомірно та просить скасувати.

05 червня 2025 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначає, що 18.04.2025 року близько 09:50 год. громадянин ОСОБА_2 був доставлений екіпажем ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з повiдомленням йому працівниками поліції , що він знаходиться в розшуку за скоєння правопорушення. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також, його було повідомлено про те, що він перебуває в розшуку згідно бази даних розшуку Тернопiльського РУ поліції ГУНП в Тернопiльськiй областi ITC «Iнформаційний портал Національної поліції України» за скоєння ним правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП через те, що у вказані терміни не прибув по повістці № 150 розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 реестраційний номер 1233 вiд 19.03.2025, з датою явки 28.03.2025 о 09:00 год., надісланої через Укрпошту. Будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття ОСОБА_4 у визначений строк до ТЦК та СП, де перебуває на обліку, вчасно не надав. Зважаючи на це, звернення щодо нього було передано до відповідного відділення поліції та його дані внесено у базу розшуку Тернопiльського РУ поліції ГУНП в Тернопiльськiй областi. Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 - 1 КУПАП вiд 23.04.2025 р. № 7/99 є правомiрною, прийнятою згiдно з нормами чинного законодавства. Відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Ухвалою від 12.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити за правилами ст.286 КАС України.

Позивач та в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, скасувати постанову, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, у письмовому відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов такого.

Судом встановлені такі обставини.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 про те, що він дійсно прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних сил України за ВОС №914 посада перекладач, код 558А /арк.спр.14/.

Згідно довідки №1831 від 18.02.2025 виданої ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як педагогічному працівнику Гнильченської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Підгаєцької міської ради, на посаді викладача німецької мови та інформатики за основним місцем роботи /арк.спр.17/.

Постановою про адміністративне правопорушення № 7/99 від 23.04.2025 винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, а саме за те, що під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 у вказані терміни не прибув по повістці №150 розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №150 реєстраційний номер 1233 від 19.03.2025 з датою явки на 28.03.2025 о 09:00год, надісланої через Укрпошту, поважної причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебуває на обліку, вчасно не повідомив. Зважаючи на це, звернення щодо нього було передано до відповідного відділення поліції та його дані внесено у базу розшуку Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області /арк.спр.12-13/.

Позивач до матеріалів позовної заяви долучив фотокопію військово-облікового документу Резерв+ про оновлення даних, зокрема вбачається, що такі дані оновлені 07.05.2025 /арк.спр.18/.

Позивач вказує на те, що він неодноразово звертався з різними заявами до ІНФОРМАЦІЯ_2 у яких зазначав адресу проживання: АДРЕСА_1 , однак повістка скерована на адресу: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, у матеріалах справи не міститься письмова заява про те, що ОСОБА_1 повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну місця проживання. На запитання суду коли змінив місце проживання, то повідомив, що він з народження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , хоча місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

До матеріалів справи долучені позивачем заяви, на які він зсилається ОСОБА_1 , як підставу про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 було відомо про зміну його місця проживання, однак як вбачається зі змісту заяви від 07.02.2025 (щодо продовження строку дії відстрочки), ОСОБА_1 у заяві вказує лише назву вулиці, без зазначення будинку /арк.спр.15/.

У письмових поясненнях від 08.05.2025 року ОСОБА_1 вказує на те, що він проживає у с.Гнильче без зазначення повної адреси (відсутня назва вулиці та номер будинку) /арк.спр.23/.

У заяві від 08.05.2025, яка подавалася на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 вказує адресу: АДРЕСА_1 /арк.спр.24/, що знову містить розбіжності.

Судом запропоновано стороні позивача надати документи, які роботодавцем скеровувалися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для співставлення розбіжностей, однак останній таким правом не скористався.

Як вбачається з відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . ОСОБА_1 оновлялися дані 07.05.2025. Окрім цього, 04.11.2023 через додаток Резерв+ та 25.04.2025, 01.07.2024 при особистій явці. Згідно бази даних фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 дані особисто внесені через Резерв+ 17.05.2025 о 12год.25хв. Станом на 19.03.2025 адреса була зазначена: АДРЕСА_3 /арк.спр.36/.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми права.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зіст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п. 21, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.7 ст.1 вказаного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд встановив, що підставою для прийняття оспорюваного рішення стало неприбуття позивача, як військовозобов`язаного, належним чином повідомленого про необхідність прибуття до територіального центру комплектування на 09:00 год. 28 березня 2025 року для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка про виклик до відправника повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як зазначалось вище, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіальному центру комплектування та соціальної підтримки є поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд вважає доведеним те, що позивач був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 28 березня 2025 року для проходження медичного огляду, без поважних причин не прибув, а тому його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідає вимогам закону.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Судом враховано, що постанова № 7/99 від 23.04.2025 оскаржується позивачем з підстави відсутності у відповідача підстав для його виклику щодо, оскільки у нього є відстрочка.

Таке посилання позивача, на думку суду, є безпідставним, оскільки не не звільняє його від обов`язку з`явитися за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», невиконання якого тягне за собою, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо незаконності та необґрунтованості винесеної постанови нічим не доведена, при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача дотримані положення КУпАП, а тому суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу винесена правомірно, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням положень КАС України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, ст. 210, 251, 280, 283 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №7/99 від 23.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення, а постанову №7/99 від 23.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 15.07.2025.

Суддя: О. М. Лелик