Справа № 360/978/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/978/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 09 травня 2025 року надійшла позовна заява адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Одеській області) з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10 січня 2025 року № 37 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

2) зобов`язати відповідача розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року із зарахуванням до пільгового підземного стажу за Списком № 1 наступного стажу: з 01 вересня 1984 року по 15 березня 1988 року навчання за фахом в Лисичанському ордена Трудового червоного прапора гірничому технікумі за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ»; з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»; з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року строкова військова служба; з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року - підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»; та до загального страхового стажу періодів роботи: з 12 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року; з 18 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року; з 03 березня 1999 року по 31 березня 1999 року; з 07 квітня 1999 року по 30 квітня 1999 року; з 02 травня 1999 року по 31 травня 1999 року; з 05 червня 1999 року по 30 червня 1999 року; з 20 липня 1999 року по 30 липня 1999 року; з 12 серпня 1999 року по 31 жовтня 1999 року; з 12 листопада 1999 року по 30 листопада 1999 року; з 12 грудня 1999 року по 31 грудня 1999 року; з 01 лютого 2000 року по 30 березня 2000 року у КСП «Іскра».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 03 січня 2025 року звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 10 січня 2025 року №37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При розгляді заяви позивача про призначення пенсії відповідачем протиправно не враховано до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею спірні періоди роботи, загалом до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком № 1 не враховано 08 років 02 місяці 01 день. Крім того, відповідач безпідставно не врахував до загального страхового стажу період роботи позивача.

У рішенні про відмову у пенсії відповідач зазначив, що до стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01 червня 1987 року серії НОМЕР_1 , оскільки надано скановану копію трудової книжки, в якій записи про роботу, назви підприємств та печатки, якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту, а саме: немає чіткого зображення. Однак надана трудова книжка повністю читається, а зазначеній відповідачем обставини взагалі не можуть бути підставою для відмови у пенсії, так як у випадку надання документів неналежної якості, відповідач зобов`язаний повідомити про це й надати строк для подання належних документів, а не приймати рішення про відмову у призначенні пенсії.

Також відповідач послався, що період військової служби з 03 червня 1988 року по 24 травня 1990 року згідно з військовим квитком від 01 липня 1988 року серії НОМЕР_2 не враховано до стажу, оскільки записи про зарахування на строкову службу та звільнення в запас не засвідчені печаткою, що також, на думку представника позивача, не може бути підставою для відмови у пенсії, так як позивач не несе відповідальності за належне оформлення документів про стаж, у тому числі й про строкову службу, період якої окрім іншого підтверджено й трудовою книжкою, тобто основним документом про стаж.

Вважаючи порушеним право позивача на соціальний захист, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 14 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом десяти календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.

Представником позивача 16 травня 2025 року на виконання ухвали від 14 травня 2025 року надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 968,96 грн.

Ухвалою від 16 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив; витребувано від ГУПФУ в Луганській області докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Одеській області до суду 02 червня 2025 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 03 січня 2025 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності для розгляду поданої позивачем заяви визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - ГУПФУ в Одеській області.

Після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 10 січня 2025 року № 37 на підставі відсутності необхідного страхового стажу - 30 років та пільгового стажу 12 років 06 місяців. За наданими документами: страховий стаж заявника становить 25 років 04 місяці 07 днів; пільговий стаж за Списком № 1 - 05 місяців 01 день; пільговий стаж за Списком № 2 - 02 роки 08 місяців 15 днів. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 , оскільки надано скановану копію трудової книжки, в якій записи про роботу, назви підприємств та печатки якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту, а саме: немає чіткого зображення; період військової служби з 03.06.1988 по 24.05.1990 згідно з військовим квитком від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 , оскільки запис про зарахування на строкову службу та звільнення в запас не засвідчені печаткою. Пільговий стаж враховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, з 21 жовтня 2032 року.

Відповідач стверджує, що, як слідує із трудової книжки позивача, записи про звільнення завірено не читабельною печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу, запис про перейменування відсутній. В зв`язку з цим, у Головного управління була відсутня можливість встановити правильність/легітимність запису в трудовій книжці, вказаний період не може бути зараховано до страхового стажу позивача. Враховуючи те, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог Інструкцій № 162 та № 58, у Головного управління були відсутні підстави для врахування спірних періодів до страхового стажу за трудовою книжкою. Проте, неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, оскільки вона має право подати документи, визначені у Порядку № 637.

З посиланням на положення статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач зазначає, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі первинних документів. Вважає, що Головним управлінням правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу відносно ОСОБА_1 спірного періоду роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 03 січня 2025 року про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФУ в Одеській області та прийнято рішення від 10 січня 2025 року № 37 про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 2) за відсутності необхідного страхового стажу 30 років та пільгового стажу 12 років 06 місяців.

У рішенні про відмову в призначенні пенсії вказано, що вік заявника 55 років; страховий стаж заявника становить 25 років 04 місяці 07 днів; пільговий стаж за Списком № 1 - 05 місяців 01 день; пільговий стаж за Списком № 2 - 02 роки 08 місяців 15 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 , оскільки надано скановану копію трудової книжки, в якій записи про роботу, назви підприємств та печатки якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту, а саме: немає чіткого зображення; період військової служби з 03.06.1988 по 24.05.1990 згідно з військовим квитком від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 , оскільки запис про зарахування на строкову службу та звільнення в запас не засвідчені печаткою. Пільговий стаж враховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Згідно з розрахунком форми РС-право до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 01.09.1984 по 27.05.1988 Навчання у вищих/ середніх НЗ (3 роки 8 місяців 27 днів); з 01.01.1999 по 17.01.1999 (0 років 0 місяців 17 днів); з 01.03.1999 по 02.03.1999 (0 років 0 місяців 2 дні); з 01.04.1999 по 06.04.1999 (0 років 0 місяців 6 днів); з 01.05.1999 по 01.05.1999 (0 років 0 місяців 1 день); з 01.06.1999 по 04.06.1999 (0 років 0 місяців 4 дні); з 01.07.1999 по 19.07.1999 (0 років 0 місяців 19 днів); з 01.08.1999 по 11.08.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.11.1999 по 11.11.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.12.1999 по 11.12.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.01.2000 по 31.01.2000 (0 років 1 місяць 0 днів); з 09.06.2000 по 09.11.2000 Список № 1 (0 років 5 місяців 1 день); з 10.11.2000 по 31.12.2000 (0 років 1 місяць 22 дні); з 01.01.2001 по 15.10.2001 Список № 2 (0 років 9 місяців 15 днів); з 16.10.2001 по 31.12.2001 (0 років 2 місяці 16 днів); з 01.01.2002 по 15.11.2002 Список № 2 (0 років 10 місяців 15 днів); з 16.11.2002 по 31.12.2002 (0 років 1 місяць 16 днів); з 01.01.2003 по 14.08.2003 Список № 2 (0 років 7 місяців 14 днів); з 15.08.2003 по 01.10.2003 (0 років 1 місяць 17 днів); з 01.02.2004 по 10.03.2009 (5 років 1 місяць 3 дні); з 01.09.2009 по 30.06.2014 (4 роки 2 місяці 19 днів); з 01.08.2014 по 19.08.2014 (0 років 1 місяць 0 днів); з 02.03.2016 по 30.09.2017 (1 рік 7 місяців 0 днів); з 01.10.2017 по 30.09.2024 (7 років 0 місяців 0 днів), всього 25 років 4 місяці 7 днів.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 01 червня 1987 року серії НОМЕР_3 встановлено, що в ній наявні такі записи про спірні періоди роботи позивача:

Шахта «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»

з 01.06.1987 по 08.07.1987 проходив виробничу практику поверхневим учнем гірника (накази від 25.05.1987 № 105к та від 08.07.1987 № 166к);

Шахта «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»

з 07.09.1987 по 14.11.1987 проходив виробничу практику поверхневим гірником 3 розряду (накази від 07.09.1987 № 550-к та від 16.11.1987 № 724-к);

Шахта «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»

з 16.03.1988 по 19.06.1988 працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, звільнений у зв`язку із призовом на строкову службу (накази від 16.03.1988 № 96к та від 20.06.1988 № 218к);

з 03.06.1988 по 29.05.1990 проходив строкову військову службу (військовий квиток НОМЕР_2 );

Шахта «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»

з 09.07.1990 по 10.12.1992 працював підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею (накази від 06.07.1990 № 500к та від 09.12.1992 № 1152к);

КСП «Іскра» (Радгосп «Іскра»)

з 12.12.1992 по 07.06.1994 працював на посад інженера по газу (наказ від 20.12.1992 № 131/к);

з 08.06.1994 по 30.03.2000 працював водієм автогаражу, звільнений за переведенням з КСП до СТОВ «Злагода» (наказ від 08.06.1994 № 41/к);

Радгосп «Іскра» реорганізовано у КСП «Іскра» (розпорядження від 30.09.1996 № 1064);

СТОВ «Злагода»

з 01.04.2000 по 02.06.2000 працював водієм (накази від 01.04.2000 № 7/к та від 02.06.2000 № 22/к);

ВАТ «Лисичанська сода»

з 09.06.2000 по 22.04.2001 працював слюсарем з ремонту обладнання 4 розряду Білогорівського крейдового кар`єру (наказ від 08.06.2000 № 455к);

з 23.04.2001 по 01.10.2003 працював начальником зміни Білогорівського крейдового кар`єру (накази від 23.04.2001 № 155 к та від 03.10.2003 № 285к);

згідно з наказом від 23.05.2000 № 65 професія слюсаря з ремонту обладнання дає право на пільгову пенсію за списком 2 розділ 1 підрозділ 2010100а-19931;

згідно з наказом від 23.05.2000 № 65 професія начальника зміни дає право на пільгову пенсію за списком 2 розділ 1 підрозділ 2010100б-24043.

Інші періоди роботи позивача, про які наявні записи у трудовій книжці, не є спірними, тому судом не досліджуються.

Дослідженням військового квитка від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 встановлено, що в період з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року проходив строкову службу в армії.

Згідно із дипломом від 30 травня 1988 року серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 в 1984 році вступив до Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапору гірничого технікуму і в 1988 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ», рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27 травня 1988 року присвоєно кваліфікацію гірничого техніка.

Згідно із довідкою форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 04 січня 2025 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача починаючи з січня 1999 року, у тому числі з 01 січня 1999 року по 02 червня 2000 року в КСП «Злагода» (код страхувальника 00846702).

Також в Реєстрі наявні відомості про спеціальний стаж позивача:

1999 рік 02 місяці 22 дні (код страхувальника 00846702) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ056А2 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю»);

2000 рік 5 місяців 1 день (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам»);

2001 рік 9 місяців 15 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам»);

2002 рік 10 місяців 15 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1;

2003 рік 7 місяців 14 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзаців першого, двадцять четвертого двадцять шостого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої, другої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до частини третьою статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також:

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (підпункт «в»);

навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (підпункт «д»).

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі Закон № 103/98-ВР) професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я (частина перша статті 17 Закону № 103/98-ВР).

Частиною першою статті 18 Закону № 103/98-ВР визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із абзацами першим-четвертим пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац перший пункту 8 Порядку № 637).

Відповідно до абзацу першого пункту 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із абзацом четвертим пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних письмових доказів, судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії від 03 січня 2025 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.

Для розгляду заяви позивача відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ в Одеській області, рішенням якого від 10 січня 2025 року № 37 відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за відсутності необхідного страхового стажу 30 років та пільгового стажу 12 років 06 місяців.

У рішенні вказано, що вік заявника 55 років; страховий стаж заявника становить 25 років 04 місяці 07 днів; пільговий стаж за Списком № 1 - 05 місяців 01 день; пільговий стаж за Списком № 2 - 02 роки 08 місяців 15 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 , оскільки надано скановану копію трудової книжки, в якій записи про роботу, назви підприємств та печатки, якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту, а саме: немає чіткого зображення; період військової служби з 03.06.1988 по 24.05.1990 згідно з військовим квитком від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 , оскільки запис про зарахування на строкову службу та звільнення в запас не засвідчені печаткою.

Щодо наведених у рішенні мотивів про не зарахування до страхового стажу позивача періодів, підтверджених трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 , суд зазначає таке.

З наведених положень статті 24 Закону № 1058-IV слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Відповідач стверджує, що надана позивачем сканована копія трудової книжки не має чіткого зображення, тому записи про роботу, назви підприємств та печатки, якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту.

Оглядом поданої в матеріалах справи сканованої копії трудової книжки, яку надано відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, встановлено, що дійсно деякі із записів не мають чіткого зображення назв підприємств, де працював позивач, а також печаток, якими скріплено записи про звільнення позивача.

Однак відповідач всупереч положень абзацу четвертого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 не запропонував позивачу подати більш якісну копію трудової книжки, а одразу не врахував весь трудовий стаж позивача, підтверджений цією трудовою книжкою, відомості про який відсутні в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість дослідженням наданої представником позивача в матеріали справи більш якісної копії трудової книжки, судом достеменно встановлено і найменування підприємств, де працював позивач, і записів про його роботу, і періоди його зайнятості, і підстави для внесення таких записів.

У свою чергу не належна якість печаток, якими скріплено записи про звільнення позивача, на думку суду, сама по собі жодним чином не спростовує внесену до цієї трудової книжки інформацію про роботу позивача, період його зайнятості, про пільговий характер виконуваної позивачем роботи.

Також суд зауважує, що абзацами першим та третім пункту 2.4 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже суд вважає, що неправильне оформлення трудової книжки, неповнота та відсутність деяких записів у ній, не може ставитись в провину власнику трудової книжки. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення.

Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд також ураховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.

Більш того, у разі наявності сумнівів щодо достовірності внесених до трудової книжки записів, відповідач, керуючись положеннями частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV, мав право звернутися до підприємств-роботодавців за отриманням документів, що підтверджують внесені до трудової книжки записи, чи перевірити обґрунтованість та достовірність внесених записів, чого ним не зроблено.

Вказані обставини свідчать, що ГУПФУ в Одеській області не добросовісно поставилось до розгляду поданих позивачем документів та прийняття відповідного рішення.

Дослідженням записів у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 за спірний період встановлено, що у ній наявні відомості про: проходження позивачем виробничої практики у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 01.06.1987 по 08.07.1987; проходження позивачем виробничої практики у Шахту «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 07.09.1987 по 14.11.1987; роботу позивача підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 16.03.1988 по 19.06.1988; проходження строкової військової служби з 03.06.1988 по 29.05.1990; роботу позивача підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею у Шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 09.07.1990 по 10.12.1992; роботу на посадах інженеру по газу з 12.12.1992 по 07.06.1994 та водієм автогаражу в КСП «Іскра» (Радгосп «Іскра»); водієм у СТОВ «Злагода» з 01.04.2000 по 02.06.2000.

Співставленням записів у трудовій книжці позивача, розрахунку його стажу за формою РС-право та рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії судом встановлено, що до страхового стажу позивача зараховані періоди:

проходження ним виробничої практики з 01.06.1987 по 08.07.1987 та з 07.09.1987 по 14.11.1987 у складі періоду навчання у навчальному закладі з 01.09.1984 по 27.05.1988, що підтверджений дипломом від 30.05.1988 серії НОМЕР_5 ;

роботи в КСП «Іскра» та СТОВ «Злагода» з 01.01.1999 по 17.01.1999 (0 років 0 місяців 17 днів); з 01.03.1999 по 02.03.1999 (0 років 0 місяців 2 дні); з 01.04.1999 по 06.04.1999 (0 років 0 місяців 6 днів); з 01.05.1999 по 01.05.1999 (0 років 0 місяців 1 день); з 01.06.1999 по 04.06.1999 (0 років 0 місяців 4 дні); з 01.07.1999 по 19.07.1999 (0 років 0 місяців 19 днів); з 01.08.1999 по 11.08.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.11.1999 по 11.11.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.12.1999 по 11.12.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.01.2000 по 31.01.2000 (0 років 1 місяць 0 днів) на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5).

Оскільки записи у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 про роботу позивача підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 16.03.1988 по 19.06.1988 та підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею у Шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 09.07.1990 по 10.12.1992 містять інформацію про період зайнятості та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що ГУПФУ в Одеській області безпідставно не зараховано цей період до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1.

Щодо тверджень представника позивача про необхідність зарахування до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоду навчання позивача в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 01.09.1984 по 27.05.1988 суд зазначає таке.

Так, представник позивача обґрунтовує вимоги щодо зарахування періоду навчання до пільгового страхового стажу позивача положеннями статті 38 Закону № 103/98-ВР, якими визначено, що умовами зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти до трудового стажу, у тому числі у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, є працевлаштування за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців.

За даними трудової книжки судом встановлено, що позивач був працевлаштований у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» ще під час навчання у гірничому технікумі з 16.03.1988 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, де пропрацював до 02 червня 1988 року та був звільнений у зв`язку із призовом на військову службу.

Вказані обставини свідчать, що позивач був працевлаштований за набутою професією із дотриманням строків, що дають підстави для зарахування періоду навчання до пільгового страхового стажу.

Однак суд вважає за необхідне звернути увагу, що позивач проходив навчання до набрання чинності Законом № 103/98-ВР, тому статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на той час.

Так на момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 № 2778-VIII «Про народну освіту» (далі Закон № 2778-VIII).

Згідно із частиною першою статті 42 Закону № 2778-VIII професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

За приписами статті 44 Закону № 2778-VIII головним завданням професійно-технічних навчальних закладів є, зокрема, підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку; здійснення в середніх професійно-технічних училищах професійної і загальної середньої освіти молоді.

Згідно із частиною першою, другою статті 48 Закону № 2778-VIII особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою.

Частиною першою статті 49 Закону № 2778-VIII визначено, що середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Головними завданнями середніх спеціальних навчальних закладів, зокрема є: підготовка кваліфікованих спеціалістів із середньою спеціальною і загальною середньою освітою, які володіють необхідними теоретичними знаннями і практичними навичками за спеціальністю, виховані на ідеях марксизму-ленінізму, мають навички організації масово-політичної і виховної роботи; постійне вдосконалення якості підготовки спеціалістів з урахуванням вимог сучасного виробництва, науки, техніки, культури і перспектив їх розвитку (стаття 51 Закону № 2778-VIII).

Відповідно до статті 54 Закону № 2778-VIII особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка. Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Також на період навчання позивача з 01.09.1984 по 27.05.1988 діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Частиною першою пункту 109 вказаного Положення було передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.і.) та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації та з перекваліфікації (підпункт «з»); навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.і.), партійних школах, радпартшколах, школах профнапрямку, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі (підпункт «и»).

При призначенні пенсії по старості періоди, вказані в підпункті «и», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника або службовця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті «к».

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

За наведених вище правових норм суд дійшов висновку, що на час навчання позивача технікум не був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, як стверджує представник позивача, а був середнім спеціальним навчальним закладом, навчання в якому не зараховувалося при призначенні пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості.

За такого нормативного врегулювання спірних правовідносин, яке було чинним на час навчання позивача у технікумі, суд дійшов висновку, що оскільки позивач у спірний період часу навчався у середньому спеціальному навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону № 103/98-ВР), то відповідачем правомірно не зараховано до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1 час його навчання з 01.09.1984 по 27.05.1988 у Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі.

Відповідно суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

Щодо не зарахування до пільгового підземного стажу за Списком № 1 строкової служби позивача, суд зазначає таке.

Так записами у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_3 та військовому квитку від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 сукупно підтверджено, що позивач з 03 червня 1988 року був призваний на строкову військову службу під час його роботи у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, у зв`язку із чим був звільнений з роботи на підставі наказу від 20.06.1988 № 218к з 19.06.1988.

На період проходження позивачем військової служби з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується, зокрема служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями представника позивача про наявність правових підстав для зарахування до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1 періоду його служби з 03.06.1988 по 29.05.1990 року, так як позивач на час призову на військову службу працював на підземних роботах в шахті та після закінчення проходження військової служби також був працевлаштований підземним гірником з повним робочим днем під землею, про що є відповідні записи у трудовій книжці.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 24 жовтня 2018 року по справі № 211/2626/17, від 23 квітня 2019 року по справі № 233/247/16-а, від 20 жовтня 2021 року по справі № 2-а-22/11, від 17 листопада 2021 року по справі № 242/5635/16-а.

При цьому недоліки, допущені в оформленні військового квитка, про які вказує відповідач, не змінюють тих обставин, що служба позивача в армії одночасно підтверджена записами у трудовій позивача, яка відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637 є основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо тверджень позивача про необхідність зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи КСП «Іскра» та СТОВ «Злагода», суд зазначає таке.

Як вже вище вказано, записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що в період з 12 грудня 1992 року по 30 березня 2000 року працював у КСП «Іскра» (Радгосп «Іскра»), звідки був переведений до СТОВ «Злагода», де пропрацював з 01 квітня 2000 року до 02 червня 2000 року.

Однак, за вище наведеними приписами частини другої статті 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі обов`язковим є виконання особою встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. У разі не виконання без поважних причин встановленого мінімуму, страховий стаж обчислюється за фактичною тривалістю роботи.

Записи у трудовій книжці підтверджують, що позивач дійсно в період з 12 грудня 1992 року по 02 червня 2000 року працював в КСП «Іскра» та СТОВ «Злагода», проте не містять інформації про виконання ним встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно суд вважає, що записів у трудовій книжці недостатньо для зарахування цього періоду роботи позивача до його страхового стажу, та такий період відповідно до положень пункту 3 Порядку № 637 має бути підтверджений іншими документами, які містять відомості про виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, або відповідно до пунктів 17, 18 Порядку № 637 - показаннями не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Також суд зауважує, що в такому випадку абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-IV та абзац перший пункту 3 Порядку № 637 дають можливість для підтвердження роботи враховувати дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, внесені за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Так з довідки форми ОК-5 судом встановлено, що спірний період роботи позивача частково облікований в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме за період з 01 січня 1999 року до 02 червня 2000 року.

Проте період роботи позивача за 1999 рік облікований за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ3056А2, як такий, що член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Час роботи позивача за фактичною тривалістю складає лише 2 місяці 22 дні, які і враховані відповідачем до страхового стажу позивача.

За 2000 рік в Реєстрі наявна інформація про роботу позивача КСП «Іскра» та СТОВ «Злагода» за 31 день січня та 2 дні червня.

Співставленням довідки форми ОК-5 та розрахунку стажу позивача форми РС-право встановлено, що відповідачем до загального стажу позивача зараховано тільки 31 день січня 2000 року. При цьому відпрацьовані позивачем 2 дні у червні 2000 року, відомості про які наявні в Реєстрі, відповідачем до страхового стажу позивача не враховані.

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до загального страхового стажу позивача період його роботи в СТОВ «Злагода» з 01.06.2000 по 02.06.2000.

Підсумовуючи встановлені обставини, зважаючи, що ГУПФУ в Одеській області при прийнятті рішення від 10 січня 2025 року № 37 про відмову позивачу в призначенні пенсії допущено порушення при обчисленні страхового стажу позивача, суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в Одеській області від 10 січня 2025 року № 37 про відмову в призначенні позивачу пенсії прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та без дотримання принципу добросовісності, тобто таке не відповідає визначеним статтею 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, тому підлягає скасуванню як протиправне.

Як наслідок визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Одеській області від 10 січня 2025 року № 37, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року, зарахувавши до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди: роботи у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; строкову військову службу з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року; роботу у Шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року підземним гірником з повним робочим днем під землею; до загального страхового стажу періоду роботи у СТОВ «Злагода» з 01 червня по 02 червня 2000 року.

Саме такий спосіб захисту, на думку суду, є ефективним для захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 16 травня 2025 року № 8TR4-RZ67-79EE.

З огляду на те, що спір виник внаслідок прийняття відповідачем неправомірного рішення, а також, що позов підлягає задоволенню в основній вимозі, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65012, місто Одеса, вулиця Канатна, будинок 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 січня 2025 року № 37 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03 січня 2025 року, зарахувавши: до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди: роботи у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; строкову військову службу з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року; роботу у Шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року підземним гірником з повним робочим днем під землею; до загального страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Злагода» з 01 червня по 02 червня 2000 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова