Справа № 120/12427/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 липня 2025 р. Справа № 120/12427/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Гранівський цегельний завод" до Краснопільської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Гранівський цегельний завод" (далі - ПП "Гранівський цегельний завод", підприємство, позивач) звернулось в суд із позовною заявою до Краснопільської сільської ради (далі - сільська рада, Рада, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача вказує, що ПП "Гранівський цегельний завод" є користувачем земельної ділянки із земель водного фонду за кадастровим номером :01:004:0059. У грудні 2021 року підприємство звернулось до Ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення згаданої земельної ділянки та рішенням від 15.02.2022 № 182 відповідач надав дозвіл Раді на розробку відповідного проекту із землеустрою. Водночас згадане рішення тривалий час не виконувалось відповідачем, проте рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 120/7098/23 Краснопільську сільську раду було зобов`язано вчинити відповідні дії на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що знаходиться у користуванні позивача.

Разом з тим, позивач вказує, що орган місцевого самоврядування замість вчинення дій на виконання судового рішення у справі № 120/7098/23, рішенням від 20.03.2024 № 34 скасував власне рішення від 15.02.2022 № 182.

Наголошуючи на протиправності оспорюваного у цій справі рішення, підприємство звернулось до суду із цим позовом.

Ухвалою від 26.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

15.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечив щодо вимог заявленого спору та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Обґрунтовуючи поданий відзив, орган місцевого самоврядування посилається на рішення Краснопільської сільської ради від 08.10.2024 № 3, яким було визнано нечинним оспорюване у цій справі рішення. Також просив суд звернути увагу на те, що ситуація з рішенням щодо позивача була вимушеною та на даний час така є вирішеною.

17.10.2024 представник позивача через систему "Електронний суд" подав відповідь на відзив, в якій заперечив щодо закриття провадження у цій справі.

22.10.2024 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 11.11.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі № 120/12427/24.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ПП "Гранівський цегельний завод" користується земельною ділянкою із земель водного фонду під кадастровим номером :01:004:0059, яка знаходиться на території Гранівської сільської ради за межами с. Гранів, загальною площею 20,1941 га, в тому числі під водою 16,8223 га, під болотом 3,0223 га та під гідроспорудою 0,3495 га.

Вказана земельна ділянка передана позивачу у строкове платне користування до 09.04.2037 на підставі договору оренди землі, укладеного 10.09.2012 з Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області. Водночас права та обов`язки орендодавця за цим договором перейшли до відповідача у справі Краснопільської сільської ради.

17.12.2021 позивач звернувся до Краснопільської сільської ради з заявою, у якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення вищезазначеної земельної ділянки комунальної власності із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07).

За наслідками розгляду цього звернення 15.02.2022 Краснопільською сільською радою 8 скликання на 22 сесії прийнято рішення № 182 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності".

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07). А пунктом 2 відповідача зобов`язано подати на чергову сесію сільської ради виготовлений проект землеустрою щодо зміни цільового призначення.

В подальшому у зв`язку із невиконанням Краснопільською сільською радою рішення від 15.02.2022 № 182 позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 120/7098/23 зобов`язано Краснопільську сільську раду вчинити дії на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :01:044:0059, площа ділянки 20,1941 га, що знаходиться на території Краснопільської ТГ за межами с. Гранів, із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 120/7098/23 у порядку роз`яснення судового рішення суд роз`яснив, що покладений на Краснопільську сільську раду рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 120/7098/23 обов`язок вчинити дії на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :01:044:0059, площа ділянки 20,1941 га, що знаходиться на території Краснопільської ТГ за межами с. Гранів, із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07), передбачає в тому числі укладання договору з розробником відповідної документації із землеустрою та подальше прийняття виконаної ним роботи виготовленого та погодженого проекту землеустрою з метою його передання на розгляд ради для вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

В свою чергу рішення суду у справі № 120/7098/23 Радою не виконано, натомість рішенням від 28.03.2024 № 34, Краснопільська сільська рада скасувала рішення 22 сесії Краснопілльської сільської ради 8 скликання "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності" від 15.02.2022 № 182.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та враховує наступне.

Першочергово слід вказати, що після відкриття провадження у цій справі відповідач подав до суду докази, які свідчать про те, що рішенням 57 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради від 08.10.2024 № 3 визнано таким, що втратило чинність рішення № 34 50 сесії Краснопільської сільської ради 8 скликання від 28.03.2024 "Про скасування рішення 22 сесії Краснопільської сільської ради 8 скликання "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності.

Таким чином відповідач фактично визнав допущене ним порушення прав ПП "Гранівський цегельний завод", водночас зважаючи на те, що позивач наполягає на вирішенні цього спору по суті, оскільки вказує про нетотожність понять та наслідків "скасування" та "визнання нечинним" рішення органу місцевого самоврядування, суд в контексті обставин заявленого спору, виходить з наступного.

За нормами стаття 129-1 Основного Закону суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №1-7/2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 наголосив на тому, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та зауважив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зауважив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

В іншому рішенні у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Як встановлено під час розгляду цієї адміністративної справи рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 120/7098/23 зобов`язано Краснопільську сільську раду вчинити дії на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :01:044:0059, площа ділянки 20,1941 га, що знаходиться на території Краснопільської ТГ за межами с. Гранів, із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 120/7098/23 у порядку роз`яснення судового рішення суд роз`яснив, що покладений на Краснопільську сільську раду рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 120/7098/23 обов`язок вчинити дії на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :01:044:0059, площа ділянки 20,1941 га, що знаходиться на території Краснопільської ТГ за межами с. Гранів, із експлуатації та догляду за водним об`єктом (код КВЦПЗ 10.01) на землі для рибогосподарських потреб (код КВЦПЗ 10.07), передбачає в тому числі укладання договору з розробником відповідної документації із землеустрою та подальше прийняття виконаної ним роботи виготовленого та погодженого проекту землеустрою з метою його передання на розгляд ради для вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Сторонами спору не спростовується, що відповідач рішення суду у справі № 120/7098/23 не виконав, натомість рішенням від 28.03.2024 № 34, Краснопільська сільська рада скасувала рішення 22 сесії Краснопілльської сільської ради 8 скликання "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності" від 15.02.2022 № 182.

Таким чином прийняте Радою рішення № 34 фактично унеможливило виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/7098/23. При цьому оспорюване у цій справі рішення органу місцевого самоврядування суперечить основоположним засадам обов`язковості виконання судового рішення та є несумісним із принципом верховенства права, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню судом.

Водночас при обранні способу захисту прав ПП "Гранівський гранітний кар`єр", враховуючи, що рішенням 57 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради від 08.10.2024 № 3 визнано таким, що втратило чинність рішення № 34 50 сесії Краснопільської сільської ради 8 скликання від 28.03.2024, суд також бере до уваги наступне.

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що в розглядуваному випадку, за умови встановлення під час розгляду цієї справи протиправності рішення 50 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради від 28.03.2024 № 34 останнє належить визнати протиправним та скасувати.

Більше того, зважаючи на аргументи відповідача, наведені у відзиві щодо того, що ситуація з рішенням відносно позивача була вимушеною, суд вказує про наступне.

У пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

У рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа №1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги належить задовольнити.

Підстави для розподілу судових витрат на професійну правову допомогу наразі відсутні, з огляду на виявлення представником позивача наміру подати докази понесених витрат у 5-денний строк з дня винесенні рішення відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення 50 сесії Краснопільської сільської ради 8 скликання від 28.03.2024 № 34 "Про скасування рішення 22 сесії Краснопільської сільської ради 8 скликання "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності".

Стягнути на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в сумі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім) за рахунок бюджетних асигнувань Краснопільської сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне підприємство «Гранівський цегельний завод» (вул. Григорія Парна, 198, с.Гранів, Вінницька область, 23731, );

Відповідач: Краснопільська сільська рада Гайсинського району Вінницької області (вул. Центральна, 10Е, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.07.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович