Справа № 160/8970/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2025 рокуСправа №160/8970/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови,-
27.03.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з вимогами про:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про незгоду з постановами відповідача, вважає їх неправомірними, оскільки їх винесено на підставі необґрунтованих висновків, які були виявлені у ході фактичної перевірки проведеної податковим органом. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не був врахований договір про співпрацю, який засвідчує факт виникнення партнерства та узгоджує правила такої взаємодії.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
11.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що у період з 19.09.2024 по 28.09.2024 працівниками ГУ ДПС у Рівненській області проведено перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Також Головним управлінням ДПС у Рівненській області у період з 29.09.2024 по 08.10.2024 проведено перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Підсумовуючи вищевикладене, постанови про накладення штрафів були винесені Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за результатами проведення фактичних перевірок та складення актів працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській та ГУ ДПС у Рівненській області.
25.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав позицію, викладену у позові.
29.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення, у яких відповідач заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов.
Згідно з положеннями статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Суддя Ремез К.І. перебувала у відпустці з 15.04.2025 по 16.04.2025, з 21.04.2025 по 23.05.2025, з 27.05.2025 по 13.06.2025, з 17.06.2025 по 24.06.2025.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 21.03.2024 зареєстрований як фізична особа підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , видом економічної діяльності позивача є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний), перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Криворізька північна ДПІ).
Позивач здійснює господарську діяльність, у тому числі, в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 , ТРЦ «Happy Mall».
Види діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний), 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування, 95.12 Ремонт обладнання зв`язку, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням, 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього, 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах, 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.
Крім того, до перевірки надано: копію Договору про співпрацю від «01» вересня 2024 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (Сторона-1) та ФОП ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 (Сторона-2); копію Договору про співпрацю від «01» вересня 2024 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (Сторона-1) та ФОП ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 (Сторона-2).
Відповідно до п.2.1 вказаних Договорів Сторони зобов`язуються: обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; у випадку необхідності здійснювати взаємне кредитування та фінансування на безвідсотковій та безоплатній основі у відповідності до договорів, що укладаються в подальшому.
Згідно з п.1.1 Договорів Сторони за даним Договором, діючи в порядку ст. 1130 Цивільного кодексу України, зобов`язуються шляхом об`єднання фінансових активів і зусиль спільно діяти з приводу управління та організації торгової точки, а саме: підтримувати позитивну репутацію магазину, аналізувати конкурентоспроможності, вносити пропозиції з підвищення продажів.
Отже, предмет Договорів про співпрацю (розділ 1.1) та взаємні обов`язки сторін, визначені у розділі 2.1 Договорів, не передбачають здійснення СТОРОНОЮ-2 за вказаними Договорами розрахункових операцій з продажу товару в магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 . Крім того, відповідно до п.1.3 Договорів Сторони встановлюють, що спільна діяльність здійснюється без створення юридичної особи. Ці Договори є Договорами простого товариства (в порядку ст. 1132 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.
З метою оподаткування отриманих доходів договір простого товариства підлягає реєстрації в податкових органах у відповідності з «Інструкцією про порядок обліку платників податків» та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Крім того, до перевірки надано: копію Договору про співпрацю від «01» вересня 2024 року, укладеного між ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ-ПІДПРИЄМЦЕМ ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 (Сторона-1) та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ ПІДПРИЄМЦЕМ ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_2 (Сторона-2); копію Договору про співпрацю від «01» вересня 2024 року, укладеного між ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ-ПІДПРИЄМЦЕМ ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 (Сторона-1) та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ ПІДПРИЄМЦЕМ ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_3 (Сторона-2).
Згідно з п.1.1 Договорів Сторони за даним Договором, діючи в порядку ст. 1130 Цивільного кодексу України, зобов`язуються шляхом об`єднання фінансових активів і зусиль спільно діяти з приводу управління та організації торгової точки, а саме: підтримувати позитивну репутацію магазину, аналізувати конкурентоспроможності, вносити пропозиції з підвищення продажів.
Відповідно до п.2.1 вказаних Договорів Сторони зобов`язуються: обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; у випадку необхідності здійснювати взаємне кредитування та фінансування на безвідсотковій та безоплатній основі у відповідності до договорів, що укладаються в подальшому.
Отже, предмет Договорів про співпрацю (розділ 1.1) та взаємні обов`язки сторін, визначені у розділі 2.1 Договорів, не передбачають здійснення СТОРОНОЮ-2 за вказаними Договорами розрахункових операцій з продажу товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Крім того, відповідно до п.1.3 Договорів Сторони встановлюють, що спільна діяльність здійснюється без створення юридичної особи. Ці Договори є Договорами простого товариства (в порядку ст. 1132 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.
Вищезазначене свідчить про фактичний допуск двох працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Відповідно до вказаних договорів зазначено об`єкт спільної діяльності магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Згідно з наявними базами даних ДПС ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в органах ДПС як суб`єкти господарювання фізичні особи-підприємці.
Проте, довідку щодо реєстрації об`єктів господарювання за формою 20-ОПП, що використовуються в господарській діяльності, до органів ДПС не подано. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснюють реалізацію товарів, що належать ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 . Наймані працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до звітності у ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 відсутні.
Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено використання праці найманих працівників без укладання трудових договорів з ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 та без подання повідомлення до органів ДПС про прийняття працівників на роботу.
Згідно з п.1.1 Договорів Сторони за даним Договором, діючи в порядку ст. 1130 Цивільного кодексу України, зобов`язуються шляхом об`єднання фінансових активів і зусиль спільно діяти з приводу управління та організації торгової точки, а саме: підтримувати позитивну репутацію магазину, аналізувати конкурентоспроможності, вносити пропозиції з підвищення продажів.
Відповідно до п.2.1 вказаних Договорів Сторони зобов`язуються: обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; у випадку необхідності здійснювати взаємне кредитування та фінансування на безвідсотковій та безоплатній основі у відповідності до договорів, що укладаються в подальшому.
Отже, предмет Договорів про співпрацю (розділ 1.1) та взаємні обов`язки сторін, визначені у розділі 2.1 Договорів, не передбачають здійснення СТОРОНОЮ-2 за вказаними Договорами розрахункових операцій з продажу товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 . Крім того, відповідно до п.1.3 Договорів Сторони встановлюють, що спільна діяльність здійснюється без створення юридичної особи.
Ці Договори є Договорами простого товариства (в порядку ст. 1132 ЦК України). Згідно з положеннями статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.
З метою оподаткування отриманих доходів договір простого товариства підлягає реєстрації в податкових органах у відповідності з «Інструкцією про порядок обліку платників податків» та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Відповідно до вказаного договору зазначено об`єкт спільної діяльності магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_8 .
Згідно з наявними базами даних ДПС ОСОБА_4 перебуває на обліку в органах ДПС як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець.
Проте, довідку щодо реєстрації об`єктів господарювання за формою 20-ОПП, що використовуються в господарській діяльності, до органів ДПС не подано.
Крім того, ОСОБА_4 здійснював реалізацію товарів, що належать ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 . Найманий працівник ОСОБА_4 відповідно до звітності у ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 відсутній. Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено використання праці найманого працівника без укладання трудового договору з ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 та без подання повідомлення до органів ДПС про прийняття працівника на роботу.
Згідно з п.1.1 Договору Сторони за даним Договором, діючи в порядку ст. 1130 Цивільного кодексу України, зобов`язуються шляхом об`єднання фінансових активів і зусиль спільно діяти з приводу управління та організації торгової точки, а саме: підтримувати позитивну репутацію магазину, аналізувати конкурентоспроможності, вносити пропозиції з підвищення продажів.
Відповідно до п.2.1 вказаного Договору Сторони зобов`язуються: обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; у випадку необхідності здійснювати взаємне кредитування та фінансування на безвідсотковій та безоплатній основі у відповідності до договорів, що укладаються в подальшому.
Отже, предмет Договору про співпрацю (розділ 1.1) та взаємні обов`язки сторін, визначені у розділі 2.1 Договору, не передбачають здійснення СТОРОНОЮ-2 за вказаним Договором розрахункових операцій з продажу товару в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_8 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 . Крім того, відповідно до п.1.3 Договору Сторони встановлюють, що спільна діяльність здійснюється без створення юридичної особи.
Цей Договір є Договором простого товариства (в порядку ст. 1132 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. З метою оподаткування отриманих доходів договір простого товариства підлягає реєстрації в податкових органах у відповідності з «Інструкцією про порядок обліку платників податків» та Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) та відповідно до такої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (пункт 80.6 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Відповідно до підпункту 20.1.47 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.
Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - КЗпП України) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509), у пункті 1 та 2 якого визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України Про зайнятість населення.
Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Таким чином, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.01.2021 у справі № 380/1116/20, від 21.04.2021 у справі № 260/586/20.
Щодо факту порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Нормами статті 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Правовий аналіз вищезазначених законодавчих норм дозволяє суду дійти висновку, що трудовий договір чинне законодавство визначає як домовленість між працівником і власником про умови виконання роботи, оскільки працівники самі не організовують роботу і виконують таку не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам.
Згідно з частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Верховний Суд у постанові від 05.10.2020 у справі №560/407/19 вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.
Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення.
У акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
Отже, контролюючий орган, під час здійснення фактичної перевірки в межах наданої компетенції, повинен був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, зокрема, в частині факту допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами.
Як зазначено в актах фактичної перевірки позивача, на підставі яких в подальшому винесено оскаржувані постанови про накладення штрафів, між позивачем не укладено на момент проведення фактичної перевірки трудових угод із особами, що фактично здійснюють продаж товарів.
При цьому, під час перевірки позивачем Головному управлінню ДПС у Рівненській області були надані, зокрема, Договори про співпрацю аналогічного змісту із фізичними особами-підприємцями.
Відповідно до пункту 1.1. вищезазначених Договорів про співпрацю, Сторони за даним Договором, діючи в порядку ст. 1130 Цивільного кодексу України, зобов`язуються шляхом об`єднання фінансових активів і зусиль спільно діяти з приводу управління та організації роботи торгової точки, а саме: підтримувати позитивну репутацію магазину, аналізувати конкурентоспроможності, вносити пропозиції з підвищення продажів.
Згідно з пунктом 1.3. Договорів про співпрацю, сторони встановлюють, що спільна діяльність здійснюється без створення юридичної особи. Даний Договір є Договором простого товариства (в порядку ст. 1132 ЦК України).
Відповідно до пункту 2.1. Договорів про співпрацю, для швидшого досягнення цілей за Даним Договором СТОРОНИ зобов`язуються: - обмінюватися наявною у їхньому розпорядженні інформацією з аспектів взаємного інтересу; - проводити спільні консультації для обговорення питань сумісної діяльності; - у випадку необхідності здійснювати взаємне кредитування та фінансування на безвідсотковій та безоплатній основі у відповідності до договорів що укладаються в подальшому.
Отже, Договори про співпрацю за своїм змістом не передбачають положень (умов, пунктів) щодо здійснення Стороною - 2 дій з продажу товарів та/або проведення розрахункових операцій з продажу іншим особам товарів, які належать позивачеві в магазині, де він здійснює діяльність.
Отже, факт проведення розрахункових операцій фізичними особами-підприємцями, з якими укладено договори про співпрацю, під час фактичної перевірки позивача, є самодостатньою підставою на підтвердження трудового характеру правовідносин між вказаними особами.
Відтак, позивачем допущено порушення вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, за що передбачена відповідальність, встановлена ст.265 КЗпП України, відповідно, суд дійшов висновку, що накладення на позивача штрафу за наведене вище порушення вимог трудового законодавства за оскаржуваною постановою, є правомірним та законним.
При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача стосовно протиправності дій посадової особи Управління Держпраці щодо накладення на нього штрафу виключно на підставі акту перевірки територіального органу ДПС без здійснення заходу державного нагляду (контролю) спростовуються висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, згідно з якими акти перевірок ДПС є самостійними підставами для прийняття постанови про застосування штрафу органами Держпраці (постанови від 21.04.2021 у справі № 260/586/20, від 28.01.2021 у справі № 380/1116/20 та від 17.04.2024 у справі № 560/3981/23) й у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. Ці повноваження напряму визначені у нормах статті 265 Кодексу законів про працю України (постанова від 17 квітня 2024 року у справі № 560/3981/23).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез