Справа № 161/5375/25
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 161/5375/25 пров. № А/857/22118/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І

Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2025 року (головуючий-суддя Івасюта Л.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку у справі № 161/5375/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4234784 від 10 березня 2025 року, на підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та провадження у справі закрити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2025 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, кількість, колір та наявність приладу зовнішнього світлового на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, зокрема, колір покажчику повороту передній, бічний, задній має бути - Автожовтий. Суд першої інстанції звернув увагу на той факт, що первинна реєстрація транспортного засобу свідчить про те, що вказаний вище автомобіль за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджувалося сертифікатом відповідності, в тому числі вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, що й було підставою для проведення компетентним органом його реєстрації, факт якої є своєрідним дозволом на експлуатацію на території України, оскільки у випадку невідповідності вищевказаним вимогам автомобільне не був би зареєстрований.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управлінням патрульної поліції у Волинській області подана апеляційна скарга, в якій Управління просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не надано оцінку ключовим доводам Управління, не досліджено належним чином наявні у матеріалах справи відеодокази, не надано оцінку обставинам, на які посилається відповідач по справі. Апелянт зазначає про те, що факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення встановлено візуально інспектором та позивач погодився та зазначив, що покажчик повороту на задніх ліхтарях автомобіля червоного кольору.

Позивач на адресу суду подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, яку просив відхилити.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вжиття судом заходів повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено що 10 березня 2025 року поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції винесено постанову серія ЕНА № 4234784, відповідно до якої ОСОБА_1 09 березня 2025 року о 23 год. 59 хв. в м. Луцьку по вул. Захисників України, 21 керував автомобілем марки «Acura RDX» д.н.з. НОМЕР_1 з порушення вимог ДСТК 3649:2010, а саме змінено колір зовнішнього світлового приладу на транспортному засобі, покажчики повороту були червоного кольору, чим порушив п. 31.4 а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На виконання приписів ч. 5 ст. 14 Закону 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Водночас, статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Слід зауважити, що диспозиція ч. 1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п.п. а п.31.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

В силу вимог п.31.4 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, передбаченим у п.п. а п.31.4.3 ПДР: зовнішні світлові прилади : кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Статтею 1 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби, Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання, затвердженими наказом Держспоживстандарту України №630 від 28.12.2010 визначено, що цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Відповідно до п.6.1.5 ДСТУ 3649:2010, кількість, колір та наявність приладу зовнішнього світлового на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, зокрема, колір покажчику повороту передній, бічний, задній має бути -Автожовтий.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так, у наведених вище законодавчих положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності, а фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, відомостями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не надано оцінку ключовим доводам відповідача, не досліджено належним чином наявні у матеріалах справи відеодокази, то суд апеляційної інстанції зауважує, що ознайомлюючись з відео з боді-камери 477976, яке долучено як доказ до оскаржуваної постанови чітко простежується Авточервоний колір покажчика повороту на транспортному засобі, яким керував позивач.

Окрім того, судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої враховано і пояснення позивача, надані працівникам патрульної поліції під час перевірки документів 10 березня 2025 року, згідно яких позивач факт наявності Авточервоного кольору покажчика повороту на транспортному засобі, яким він керував, не заперечив.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поняття «керування, експлуатація транспортного засобу» та «первинна реєстрація транспортного засобу» є відмінні за своїм змістом та правовими наслідками.

Як це вбачається з матеріалів справи, первинна реєстрація транспортного засобу яка мала місце 2021 році та яка, як це зазначив суд першої інстанції, підтверджує факт відповідності автомобіля, яким керував позивач, технічним характеристикам та обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджувалося сертифікатом відповідності, в тому числі вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, не має наслідком для беззаперечних висновків про те, що станом на 10 березня 2025 року такий автомобіль, зокрема щодо кольору покажчика повороту на транспортному засобі, відповідає вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова серії ЕНА № 4234784 від 10 березня 2025 року відповідає положенням статті 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення підтверджені належними доказами, що є підставою відмови у задоволенні позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 243, 286, 308, 311, 317, 321, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 травня 2025 року у справі №161/5375/25 скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний