Справа № 480/6367/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. Справа № 480/6367/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року (ухвалене суддею О.В. Соп`яненко) в справі № 480/6367/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області по перерахунку з березня 2023 р. розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2021 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із заробітку її чоловіка ОСОБА_2 , отриманого за серпень 1986р. у розмірі 977,47 грн. на підставі довідки, виданої за місцем його роботи у ВАТ "Сумихімпром" за № 58 у квітні 1995 р. та виплатити її, починаючи з травня 2023 р. з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. задоволено адміністративний позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що довідка про заробітну плату, яка була видана померлому чоловіку, ОСОБА_2 , ВАТ «Сумихімпром» за № 58 у квітні 1995 р. за його роботу в зоні відчуження не відповідає вимогам її складання, передбачених пунктом 9-1 Порядку № 1210, а саме: 1) відсутня назва населеного пункту чи зони небезпеки, в якій проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 2) розрахунок збереженого заробітку за основним місцем роботи та копії підтверджуючих документів про заробітну плату за два попередні місяці роботи, згідно з якими він проведений; 3) розрахунок бухгалтера про розмір заробітку, який зазначений у довідках про заробітну плату, наданих для обчислення пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків та інші первинні документи (табелі облікового робочого часу, шляхові листи, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати. Отже, підстави для відновлення розміру пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із заробітку її чоловіка ОСОБА_2 , отриманого за серпень 1986 р. у розмірі 977,47 грн. на підставі довідки, виданої за місцем його роботи у ВАТ «Сумихімпром» за № 58 у квітні 1995 р. та виплатити її, починаючи з травня 2023 р. відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-XII.

Відповідач листом від 15.05.2023 р. повідомив про те, що при перевірці електронної пенсійної справи встановлено завищення розміру пенсії в частині невірного розрахунку заробітної плати, оскільки наявна в матеріалах пенсійної справи довідка, видана ВАТ "Сумихімиром" не відповідає вимогам її складання, визначеним п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210. (а.с.10)

Позивачка звернулась із заявою, в якій просила пояснити, на якій підставі був зменшений розмір пенсії з березня 2023 р., однак листом від 02.07.2024 р. №1800-0202-8/29776 повідомлено, що у лютому 2023 р. проводилася перевірка правильності проведення розрахунків пенсій в частині доцільності врахування заробітної плати померлого годувальника па виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 р. №1307 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 та від 26.09.2012 р. №886". Під час перевірки було встановлено, що довідка про заробітну плату, видана ПАТ "Сумихімпром" за № 58 у квітні 1995 р., про розмір заробітної плати (її чоловіка), не відповідає вимогам її складання, передбаченим п. 9-1 Порядку № 1210. А тому розмір пенсії був обрахований не із заробітку, одержаного померлим годувальником в зоні відчуження, а виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2021 р. з урахуванням показників, передбачених п. 9-1 Порядку № 1210, у розмірі 9576,75 грн. (а.с.18-19).

Позивачка не погодилася з такими діями по перерахунку з березня 2023 р. розміру її пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2021 р., у зв`язку із чим звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач застосував недіючу норму права та здійснив перерахунок розміру пенсії з 01.03.2023 р., а тому дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії є протиправними, як такі, що порушують соціальні права позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-ХІІ (в подальшому - Закон № №796-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №796-ХІІ, закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", соціальний захист громадян полягає у відшкодуванні шкоди, завданої їх життю, здоров`ю і майну внаслідок радіоактивного забруднення, та реалізується шляхом надання відповідних компенсацій та пільг усім громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених цим Законом категорій.

Конституційний Суд України у рішення від 17 липня 2018 року №6-р/2018 зазначив, що необхідність забезпечення належного рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, зумовлена обмеженнями, ризиками, втратами, яких зазнали вони та члени їх сімей. В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 1210 (в подальшому - Порядок № 1210).

15.11.2017 р. постановою Кабінету Міністрів України № 851 Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1, зі змісту якого випливає, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою. Нова редакція цього пункту передбачала, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що пункт 9-1 Порядку № 1210 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1307 від 09.12.2021 р., яка набрала чинності з 01.01.2022 р. та пунктом 2 якої установлено, що в разі коли в осіб із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також осіб, які отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа, розмір пенсії, обчислений відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" урахуванням змін, затверджених цією постановою, буде більшим від розміру пенсії, обчисленої відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", здійснюється автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Судовим розглядом встановлено, що 20.05.2021 р. позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розрахувавши її розмір із заробітку її чоловіка ОСОБА_2 , на підставі довідки №58 від серпня 1995 р. виданої ВАТ "Сумихімпром".

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що на момент видачі довідки про розмір заробітної плати №58 виданої ВАТ "Сумихімпром" та первинного призначення чоловіку позивача пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у відповідача не виникло зауважень щодо її форми та змісту чи обґрунтованості видання роботодавцем заявника. При цьому зауважень щодо органу, який видав спірну довідку чи достовірності первинних документів, на підставі яких вона сформована, у територіального органу пенсійного фонду також не виникло під час первинного призначення пенсії та наступного призначення пенсії позивачу.

Відповідачем у листі від 15.05.2023 р. зазначено, що довідка про заробітну плату не відповідає вимогам її складання визначеним порядком №1210.

Згідно архівної довідки від 23.06.2023 р. №6/2031, підтверджується, що ОСОБА_2 (чоловік позивачці) приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, із зазначенням необхідних відомостей, які підтверджуться військовим квитком, а саме карткою обліку доз радіоактивного оромінення та копіями рахункових відомостей (а.с.14-16, 26-31).

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядком №1210 не передбачено вимоги складання відповідної довідки.

Раніше діючий п. 9-1 Порядку №1210 передбачав, що обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, проводиться лише за бажанням особи. У позивачці такого бажання не виникло.

Станом на лютий 2023 року (коли проводилася перевірка правильності проведення розрахунків пенсії) пункт 9-1 був виключений з Порядку №1210 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1307 від 09.12.2021 р.

Незважаючи на це відповідач застосував недіючу норму права та здійснив перерахунок розміру пенсії з 01.03.2023 р., чим зменшив розмір отриманої пенсії з березня 2023 р. та порушив соціальні права позивачки.

Крім того, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься у довідці про заробітну плату за № 58 у квітні 1995 р., виданої ПАТ "Сумихімпром", за період перебування позивача у зоні відчуження у серпні 1986 р.

На підставі зазначеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що здійснивши перерахунок з березня 2023 р. розміру пенсії позивачці у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2021 р., відповідач діяв протиправно та безпідставно обмежив право позивачці на отримання належної пенсії, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити з 01.03.2023 р. виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, що передував зменшенню, з урахуванням раніше виплачених сум.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 в справі № 480/6367/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич