Справа № 990/162/25
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2025 року

м. Київ

справа №990/162/25

адміністративне провадження №Зі/990/118/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Стеценка С.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи №990/162/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним оцінювання практичного завдання, виконаного 24.02.2025, визнання протиправними та скасування рішень Вищої кваліфікаційної комісії України від 12.03.2025 №48/зп-25, №49/зп-25, в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

14.04.2025 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії України, в якій просив:

визнати протиправним та таким, що здійснене з порушенням процедури проведення кваліфікаційного іспиту, оцінювання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 24.02.2025 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 №94/зп-23 (зі змінами);

визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12.03.2025 №48/зп-25 в частині, що стосується ОСОБА_1 (код кандидата (перше судове рішення) - 0036116, код кандидата (друге судове рішення) - 0084617);

визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12.03.2025 №49/зп-25 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести повторне оцінювання практичного завдання, виконаного ОСОБА_1 24.02.2025 (код кандидата (перше судове рішення) - 0036116, код кандидата (друге судове рішення) - 0084617), яке доручити усьому складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, за виключенням членів комісії, які вже брали участь в оцінюванні практичного завдання виконаного ОСОБА_1 , та в залежності від результатів повторного оцінювання прийняти рішення про допуск або відмову у допуску ОСОБА_1 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання (дослідження досьє та проведення співбесіди) в межах конкурсу, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 №94/зп (зі змінами);

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2, суддів Бучик А.Ю., Коваленко Н.В., Рибачука А.І., Чиркіна С.М.

Верховний Суд ухвалою від 15.04.2025 відкрив провадження в адміністративній справі.

10.07.2025 позивач подав заяву про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи №990/162/25.

Заява про відвід судді обґрунтована наявністю підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме тим, що у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, зокрема, заява про відвід судді мотивована тим, що головуючий суддя у цій справі ОСОБА_2 розглядає справу в умовах наявного конфлікту інтересів, оскільки станом на 07.07.2025 продовжує бути кандидатом на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

На обґрунтування підстав для відводу посилається на положення статей 1, 17 Кодексу суддівської етики, затвердженого V з`їздом суддів України 24.10.2002, відповідно до яких суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя повинен уникати взаємовідносин, які можуть вплинути на незалежність та неупередженість судді.

Також, заявник у заяві про відвід покликається на пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, які також ураховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, яким визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2025 визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи № 990/162/25 необґрунтованою. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи № 990/162/25 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Постановляючи таку ухвалу, Верховний Суд не вбачає обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду суддею ОСОБА_2 цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду. Наведені заявником фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити на користь висновку про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності суду.

Відтак, надавши оцінку інформації, наведеній позивачем у заяві про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку, що з предмета та меж заявлених позовних вимог та зазначених у позовній заяві доводів не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на можливу упередженість ОСОБА_2 як судді, його необ`єктивність при розгляді цієї справи чи заінтересованість у результаті розгляду справи.

За приписами частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи №990/162/25 передано для вирішення судді Стеценку С.Г. (Зі/990/118/25).

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 КАС України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Вирішуючи порушене заявником питання про відвід судді, Суд виходить з такого.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (ухвала Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 9901/526/19).

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 обґрунтована не наявністю припущення про існування відповідних обставин, а конкретним посиланням на такі обставини, зокрема, що суддя ОСОБА_2 розглядає справу, відповідачем в якій є Вища кваліфікаційна комісія суддів України, в умовах наявного конфлікту інтересів, оскільки суддя ОСОБА_2 є кандидатом на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Заява про відвід судді обґрунтована наявністю підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме тим, що у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді. Зокрема, заява про відвід судді мотивована тим, що головуючий суддя у цій справі ОСОБА_2 розглядає справу в умовах наявного конфлікту інтересів, оскільки станом на 07.07.2025 продовжує бути кандидатом на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Суд звертає увагу, що заявник покликається на приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Така підстава для відводу судді як наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи, покликана забезпечити гарантування права особи на незалежний та безсторонній суд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

У той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного у статті 6 КАС України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

При цьому безсторонність суду як відсутність упередженості необхідно оцінювати у кожному конкретному випадку відповідно до суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, суб`єктивний критерій визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а за об`єктивним критерієм підлягають дослідженню питання, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Вищенаведене відповідає висновкам Європейського суду з прав людини, викладеним, зокрема, у рішеннях у справах «Паунович проти Сербії», «Білуха проти України», «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії».

У заяві ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2, враховуючи об`єктивний критерій, обґрунтовано наявність підстав, які викликають сумнів в неупередженості судді, а саме участь судді ОСОБА_2 у конкурсі на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України, яка є відповідачем у справі №990/162/25.

В контексті оцінки суб`єктивного критерію, Суд звертає увагу на доводи заявника про те, що суддя ОСОБА_2 не заявив самовідвід від участі у розгляді справи, у зв`язку з чим позивач подає заяву про відвід головуючому судді з метою уникнення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості судді ОСОБА_2.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10.06.1996, § 32 , Звіти 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26.10.1984, § 26, Серія А, № 86).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на викладене, відводу (самовідводу) підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді.

За результатами оцінки викладених у заяві про відвід судді ОСОБА_2 обставин з урахуванням вищезазначених висновків, Суд вважає, що такі доводи заявника свідчать про виникнення у нього чіткого уявлення про те, що справа № 990/162/25 не буде розглянута неупереджено та об`єктивно.

При цьому, Суд враховує, що свої сумніви в неупередженості головуючого судді, позивач пов`язує з тим, що головуючий суддя у цій справі ОСОБА_2 розглядає справу в умовах наявного конфлікту інтересів, оскільки станом на 07.07.2025 продовжує бути кандидатом на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

Так, 26.02.2025 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких інших законодавчих актів України щодо правових засад утворення та функціонування Спеціалізованого окружного адміністративного суду та Спеціалізованого апеляційного адміністративного суду», яким Розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено пунктами 63-87.

Відповідно до пп. 2 пункту 64 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" протягом трьох років з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких інших законодавчих актів України щодо правових засад утворення та функціонування Спеціалізованого окружного адміністративного суду та Спеціалізованого апеляційного адміністративного суду": з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності кандидатів на посади суддів Спеціалізованого окружного адміністративного суду та Спеціалізованого апеляційного адміністративного суду критеріям доброчесності та професійної компетентності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється і діє Експертна рада.

Експертна рада утворюється Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у порядку, визначеному цим розділом, та є її допоміжним і дорадчим органом (п. 65 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пп. 1 п. 66 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до складу Експертної ради входять три особи, запропоновані Радою суддів України.

На виконання цього закону, Рада суддів України рішенням від 01.04.2025 №16, оголосила з 03.04.2025 про початок проведення добору на посаду члена Експертної ради. Приймання документів від кандидатів було завершено 21.04.2025.

У підсумку 01.05.2025 Рада суддів України надіслала до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України сформований список кандидатів до складу Експертної ради за квотою Ради суддів України, у складі 9 кандидатів, серед яких суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що та обставина, що суддя ОСОБА_2 є кандидатом на посаду члена Експертної ради, добір до якої здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України, з урахуванням предмету спору у справі № 990/162/25 може свідчити про те, що у стороннього спостерігача, як і у позивача, можуть виникнути сумніви в безсторонності головуючого судді при розгляді вказаної справи.

02.05.2025 ОСОБА_2 звернувся до Ради суддів України за роз`ясненням щодо наявності або відсутності конфлікту інтересів у зв`язку із включенням ОСОБА_2 до списку кандидатів до складу Експертної ради за квотою Ради суддів України. У цьому зверненні суддя ОСОБА_2 вказав, що у нього в провадженні перебувають справи, в яких оскаржується рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прийняті за результатами складання кваліфікаційного іспиту на посади суддів апеляційних адміністративних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 №94/зп-23.

Рада суддів України листом від 14.05.2025 № 9рс-289/25-вих. повідомила, що порушені у зверненні питання стосуються конфлікту інтересів, який може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом. Вказала, що при визначенні наявності чи відсутності конфлікту інтересів слід перш за все виходити з приватного інтересу судді, який розглядає конкретну справу, та можливості впливу такого приватного інтересу на об`єктивність чи неупередженість рішення такого судді. Сам по собі розгляд справ за участю Вищої кваліфікаційної комісії суддів України свідчить про відсутність у діях судді конфлікту інтересів за умови відсутності приватного інтересу. При цьому слід керуватись пунктом 1 рішення РСУ від 04.11.2016 № 75, яким роз`яснено, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень способами врегулюванні конфлікту інтересів є: розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід, самовідвід.

Судом встановлено, що у справах, які перебувають в провадженні судді ОСОБА_2 та у справах, в яких ОСОБА_2 входить до складу колегії суддів, відповідачем в яких є Вища кваліфікаційна комісія суддів України (зокрема, №990/96/25, №990/166/25, 990/160/25) суддя ОСОБА_2 врегульовував конфлікт інтересів шляхом розкриття інформації про конфлікт інтересів. Водночас, відводів після розкриття такої інформації сторони у вказаних справах не заявляли.

Отже, Суд враховує те, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень способами врегулюванні конфлікту інтересів є: розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід, самовідвід.

При розгляді цієї справи спочатку Верховний Суд ухвалою від 15.04.2025 відкрив провадження у справі та, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без його участі, призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, у подальшому справу №990/162/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (ухвала Верховного Суду від 14.05.2025). Перше судове засідання призначено на 09.07.2025, яке не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Бучик А.Ю., яка перебуває у складі колегії суддів, про що 08.07.2025 учасників справи повідомлено телефонограмою. Тобто цю справу Суд ще не розглядав.

Враховуючи викладене, Суд звертає увагу, що саме відсутність розгляду справи у судових засіданнях (на момент звернення позивача із заявою про відвід) унеможливила врегулювання конфлікту інтересів шляхом розкриття суддею ОСОБА_2 інформації про конфлікт інтересів.

Підсумовуючи, Суд зазначає таке.

Перше. Очевидною є наявність конфлікту інтересів. Про це говорять самі обставини (суддя бере участь у конкурсі задля входження до складу Експертної ради, а сам конкурс проводить ВККС; водночас суддя є головуючим по справі, де ВККС є відповідачем). Про це стверджує позивач, заявляючи про відвід судді. Про це фактично стверджує і сам суддя, розкриваючи інформацію про конфлікт інтересів в інших подібних справах.

Друге. Рада суддів, як вищий орган суддівського самоврядування та як виконавчий орган з`їзду суддів України, уповноважений відповідно до статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснювати контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів зазначає про три можливих способи врегулювання конфлікту інтересів: 1) розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів; 2) відвід; 3) самовідвід.

Третє. Розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів на час подання позивачем заяви про відвід було неможливим, оскільки судових засідань по цій справи ще не було. Самовідвід суддею не було заявлено. Відтак, єдино можливим варіантом врегулювання конфлікту інтересів залишається відвід судді. Який і було заявлено позивачем.

Четверте. У зовнішнього незаангажованого спостерігача у разі невідведення судді ОСОБА_2 від розгляду цієї справи виникнуть сумніви в неупередженості судді. З метою забезпечення справедливого вирішення публічно-правового спору між позивачем та ВККС України, запобігання підриву авторитету судової влади, заява ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи № 990/162/25 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду справи №990/162/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним оцінювання практичного завдання, виконаного 24.02.2025, визнання протиправними та скасування рішень Вищої кваліфікаційної комісії України від 12.03.2025 №48/зп-25, №49/зп-25, в частині, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Передати матеріали справи №990/162/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним оцінювання практичного завдання, виконаного 24.02.2025, визнання протиправними та скасування рішень Вищої кваліфікаційної комісії України від 12.03.2025 №48/зп-25, №49/зп-25, в частині, зобов`язання вчинити певні дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

С.Г. Стеценко,

Суддя Верховного Суду