Справа № 560/17946/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17946/24

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

14 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2024 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2024 року щодо його звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення, відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 04.02.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що з матеріалів справи та долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд, а тому у військової частини НОМЕР_1 не було підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами скарги зазначає, що як відповідачу, так і суду першої інстанції було надано достатньо документів, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня спорідненості. Протилежного відповідачем не зазначено.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних силах України з квітня 2022 року за призовом по мобілізації на період військового стану.

11.11.2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", за сімейними обставинами через необхідність здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Вказаний рапорт був направлений засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта", 11.11.2024 на адресу відповідача, що підтверджується накладною від 12.11.2024 №034.

19.11.2024, за результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем складено лист-відповідь, про відмову у звільненні військовослужбовця у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до ст.1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Зокрема, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.11.2024 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

До вказаного рапорту було долучено: копії документів щодо позивача - ОСОБА_1 , а саме: паспорту, свідоцтва про народження, картки платника податків, військового квитка та копії документів матері позивача ОСОБА_2 , а саме: паспорту, картки платника податків, довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №938320, копії висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі, довідки ЛКК КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради від 08.08.2024, пенсійного посвідчення, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, витягу актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, довідки №5-5664-24 від 16.10.2024, заяви від 21.10.2024 №2707; витягів з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При цьому, відповідачем в ході розгляду рапорту встановлено брак документів, які підтверджують факт відсутності інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення ОСОБА_2 - матері військовослужбовця, як особи з інвалідністю ІІ групи.

За результатами розгляду рапорту у звільненні військовослужбовцю було відмовлено "у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про 19.11.2024 складено лист-відповідь.

Поряд з цим, додані до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 документи підтверджують наявність у нього матері, ОСОБА_2 , а також той факт, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.

Серед інших документів, які було додано до рапорту, наявна заява від 21.10.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона зазначила, що обрала сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдину військовозобов`язану особу, для здійснення за нею догляду. Інші працездатні особи, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що інформація, викладена в заяві від 21.10.2024 ОСОБА_2 , щодо того, що "інші працездатні члени сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні", не підтверджена жодними документами, а в цій же заяві зазначено "Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису на документі, не посвідчує факти, викладені в ньому, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою".

Водночас, судом першої інстанції не здобуто, що інші документи, які позивач долучив до рапорту про звільнення, дають змогу встановити наявних та/або відсутніх інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його матері, ОСОБА_2 .

З матеріалів справив встановлено, що за результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем складено лист-відповідь, про відмову у звільненні військовослужбовця у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", без зазначення підстав прийняття такого рішення.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем додатково подано заяву з письмовими поясненнями по справі та лист (вих.25732) від 31.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого зазначено, що комісія, яка б проводила обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших особі, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд на підставі п.22 до Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 року, №495, в ІНФОРМАЦІЯ_4 не створювалася.

Згодом, позивачем надано Акт обстеження сімейного стану від 13.05.2025 складений ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якого встановлено, що 12.06.2024 шлюб між матір`ю військовослужбовця - ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 12.06.2024. В силу інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на дату складення даного акту, у військовослужбовця - ОСОБА_5 відсутні рідні брати та сестри, окрім того, у матері військовослужбовця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відсутні актові записи про наявність братів чи сестер.

Згідно зазначеного акту від 13.05.2025 комісією не встановлено осіб (членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення), які на дату складання акту здійснюють догляд за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, комісією встановлено, що такий догляд може здійснювати тільки повнолітній син - військовослужбовець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із цього слідує, що розгляд рапорту позивача здійснено відповідачем поверхово, без з`ясування та перевірки усіх обставин, необхідних для прийняття законного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2024 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в частині звільнення з військової служби за абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення.

З метою захисту прав позивача, колегія суддів вважає, що необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2024 року щодо його звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення, відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2024 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2024 року щодо його звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення, відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.