Справа № 460/906/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2025 року' м. Рівне №460/906/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м.Києві Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20.12.2023 №64 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 13.02.1996 до 01.04.1997 згідно із довідкою від 22.05.2023 №139/3130.4-03/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 13.02.1996 до 01.04.1997 згідно із довідкою від 22.05.2023 №139/3130.4-03/23 та повторно розглянути заяву від 18.12.2023 №5540 щодо призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 протиправно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має пільгу щодо зменшення пенсійного віку на відповідну кількість років.

Ухвалою суду від 30.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними. До загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 22.05.2023 №139/3130.4-03/23 з 13.02.1996 по 01.04.1997, оскільки ім`я " ОСОБА_2 " не відповідає даним паспорта позивача - " ОСОБА_3 ". Відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки загальний страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. До загального страхового стажу не зараховано періоди згідно з довідкою від 22.05.2023 №139/3130.4-03/23 з 13.02.1996 по 01.04.1997, оскільки ім`я " ОСОБА_2 " не відповідає даним паспорта позивача - " ОСОБА_3 ". Відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзиви, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується довідкою від 20.07.2023 №102.

18.12.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка за принципом випадковості (екстериторіальності) передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20.12.2023 №64 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Загальний страховий стаж складає 21 рік 03 місяці 24 дні.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 22.05.2023 №139/3130.4-03/23 з 13.02.1996 по 01.04.1997, - оскільки ім`я " ОСОБА_2 " не відповідає даним паспорта.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абз.1 ст.55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

У спірних правовідносинах право ОСОБА_1 на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, тобто після досягнення 54 річного віку, не є спірним, що підтверджується змістом оспорюваного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Суд встановив, що пенсійного віку 54 роки позивач досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиною підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком слугував висновок відповідача-1 про відсутність у позивача мінімального страхового стажу для призначення такої пенсії, зроблений у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 13.02.1996 по 01.04.1997, оскільки ім`я " ОСОБА_2 " не відповідає даним паспорта.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами ст.62 Закону №1788-XII, ст.48 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Періоди роботи після набрання чинності Законом №1058-IV враховуються до страхового стажу відповідно до відомостей персоніфікованого обліку (сплати внесків), а до 01.01.2004 згідно із записами у трудовій книжці особи.

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 (дата заповнення 05.03.2001) містить, серед інших, такі записи:

1. Запис №3 від 13.02.1996 зарахована на посаду техпрацівниці Крименської початкової школи Мульчицької сільської ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області (розпорядження від 13.02.1996 №02);

2. Запис №4 від 01.04.1997 звільнена з посади техпрацівниці Крименської початкової школи Мульчицької сільської ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області в зв`язку з виходом на роботу ОСОБА_4 (розпорядження від 01.04.1997 №04).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

При цьому, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 23.04.2019 у справі №593/1452/16-а, від 30.09.2021 у справі №300/860/17.

З трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 05.03.2001 вбачається, що така містить інформацію про її трудовий стаж з відповідними записами, зокрема, з 13.02.1996 по 01.04.1997, як про прийняття на роботу так і про звільнення з роботи.

За приписами п.п.2.2, 2.12 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 05.03.2001) міститься запис, зокрема, імені "Настасія", який скріплено печаткою СВК "Мульчицький" та підписом особо відповідальної за видачу трудових книжок.

Поряд з цим на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 міститься запис про те, що ім`я " ОСОБА_2 " змінено на " ОСОБА_3 " згідно із паспортом №008920769 виданим 21.03.2023, який підписано головою СВК "Мульчицький та скріплено печаткою СВК "Мульчицький".

Жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо зазначених періодів роботи та її імені відповідачами не надано, а тому зазначені записи безпідставно не взято до уваги під час розрахунку стажу.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Також у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд звертає увагу на те, що Законом №1058-IV та Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 (далі - Порядок №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, відповідачами не надано доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту його роботи у спірний період. Також не надано доказів сприяння позивачу в отриманні таких документів.

Таким чином, наведені вище обставини справи та надані суду докази підтверджують, що позивач дійсно у спірний період, який у календарному обчисленні не зарахований до загального страхового стажу, з 13.02.1996 по 01.04.1997 працювала техпрацівницею Крименської початкової школи Мульчицької сільської ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області, а подані позивачем документи були достатніми для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві у спірних правовідносинах допустило протиправну бездіяльність, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи у початковій школі Мульчицької сільської ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області - з 13.02.1996 до 01.04.1997, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 05.03.2001, що призвело до прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із врахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу, призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели обставин, на яких ґрунтуються їхні заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, позов підлягає до задоволення.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, сплачений за подання цього позову судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20 грудня 2023 року №64.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи в радгоспі "Комсомольський" з 11.05.1989 до 05.11.1989, в початковій школі Мульчицької сільської ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області у період з 13.02.1996 до 01.04.1997, відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.03.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі заяви від 18 грудня 2023 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві судові витрати із сплати судового збору у сумі 1211,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - 1: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053, ідентифікаційний код юридичної особи 42098368).

Відповідач - 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Борисенка Олександра, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 11 липня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар