Справа № 148/1145/25
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1145/25
Провадження №2-а/148/59/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 липня 2025 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Геращенко Тетяною Василівною до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Геращенко Т.В. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 25.04.2025 відносно позивача начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № Т/25/906 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, він 23.03.2025 о 17:00 год не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим не виконав свій обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач та його представник вважають дану постанову незаконною та необгрунтованою, оскільки, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений у повістці, оскільки перебував на лікарняному, що підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого № 895, копією медичної карти стаціонарного хворого № 1032 та копією медичної карти стаціонарного хворого № 1183, про що, представником повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку «Укрпошта», рекомендованим листом, а також дану інформацію продубльовано електронною поштою.

Після закінчення лікарняного, 25.04.2025 позивач у визначений строк, який відповідно до законодавства не перевищує сім календарних днів, з`явився особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.05.2025, відповідно до повістки № 11327 про виклик, що підтверджується зареєстрованою заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

3 огляду на вищевикладене, представник позивача просить скасувати постанову № Т/25/906 від 25.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у справі. Також, просить поновити йому строк для оскарження.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким мотивований наступним.

Військовозобов`язаному ОСОБА_1 17.03.2025 повідомлено про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.03.2025 о 17:00 год., з метою проходження військової служби під час мобілізації у складі команди НОМЕР_1 . Про дату, час та місце прибуття за викликом позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки №11327.

У подальшому, ОСОБА_1 проігнорував виклик та у зазначену дату, час та місце не прибув, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З метою притягнення до адміністративної відповідальності, у порядку статей 254, 258 КУпАП, засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , 08.04.2025 направлено повідомлення про розгляд справи по факту його неявки за викликом на 23.03.2025 та було роз`яснено ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про адміністративну відповідальність, передбачену статтею 210-1 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 прибув та пояснив, що перебував на лікуванні, про що повідомляв його представник засобами поштового зв`язку.

В свою чергу, надані документи не підтверджують поважність причин неприбуття за викликом та порушують порядок дій військовозобов`язаного громадянина України, що передбачений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Проаналізувавши заяву від 25.03.2025, в якій позивач зазначає, що не може прибути за викликом, на підтвердження чого ОСОБА_1 долучено до заяви копію Медичної карти стаціонарного хворого № 895, з якої зрозуміло лише факт госпіталізації позивача до КНД «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради» 20.03.2025, госпіталізація - планова.

Однак, представнику відповідача з цієї довідки незрозуміло, як довго перебуває на лікуванні ОСОБА_1 , а також чому планова госпіталізація повинна вважатись відповідачем поважною причиною неприбуття за викликом.

Також, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 від 04.04.2025, а також копію Медичної карти стаціонарного хворого №1032, представнику відповідача стає очевидним тільки факт чергової планової госпіталізації ОСОБА_1 02.04.2025, що знову ж таки не підтверджує нічого, окрім факту планової госпіталізації у згадану дату. Жодних інших документів, які б могли слугувати підтвердженням поважності причин неприбуття ОСОБА_1 відповідачу не надавалось ані до розгляду справи, ні під час.

Також, представник позивача зазначає, що документи надані позивачем до суду та документи, надані відповідачеві у заявах від 25.03.2025 та 04.04.2025, суттєво відрізняються, що суттєво вплинуло на розгляд справи ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із вищевикладеним представник позивача просить відмовити у задоволенні позову.

Оскільки, розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії повістки на відправку № 11327, ОСОБА_1 вручено повістку із вимогою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на 23.03.2025 о 17:00 год, для проходження військової служби під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 (а.с. 16).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № Т/25/906 від 25.04.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 17.03.2025 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.03.2025 о 17:00 год, для проходження військової служби. В зазначену дату та час останній не з`явився, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. зв. б. 16, 17).

Відповідно до копії Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 895, 1183, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 20.03.2025 по 27.03.2025 та з 16.04.2025 по 25.04.2025 (а.с. зв. б. 11, 12, 13).

Також, представник позивача адвокат Геращенко Т.В. 21.03.2025, 02.04.2025, 17.04.2025 направляла засобами поштового зв`язку «Укрпошта» заяви, у яких повідомляла ІНФОРМАЦІЯ_3 про поважність не прибуття позивача на 24.03.2025, а саме перебування ОСОБА_1 на лікарняному (а.с. 19-24).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненого в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно статті 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні настав з 17.03.2014, з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

У подальшому, 24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, та діє до теперішнього часу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 298 КУпАП).

Крім того, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до норм інших законів чи підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовано, в даному випадку, правила військового обліку.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Згідно ч. 3, абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № Т/25/906 від 25.04.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 17.03.2025 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.03.2025 о 17:00 год, для проходження військової служби. В зазначену дату та час останній не з`явився, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. зв. б. 16, 17).

На підтвердження поважності не прибуття позивача 24.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник позивача 21.03.2025, 02.04.2025, 17.04.2025 направляла засобами поштового зв`язку «Укрпошта» заяви, у яких повідомляла ІНФОРМАЦІЯ_3 про поважність не прибуття позивача на 24.03.2025, а саме перебування ОСОБА_1 на лікарняному (а.с. 19-24), а також представником було додано відповідно до вищевказаної заяви копії медичних карт стаціонарного хворого № 1032, 895, 1183. Таким чином, докази на які посилається позивач та його представник, свідчать про поважність причин не прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.03.2025.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які посилається представник позивача, постанова № Т/25/906 від 25.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена з порушенням норм чинного законодавства, а за наслідком є неправомірною, тому суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.

Представник позивача у позовній заяві просить суд поновити строк звернення до суду.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що оскаржувану постанову позивачем отримано при особистій явці до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.05.2025, тому представник позивача звернулася до суду 09.05.2025, тобто строк звернення до суду є пропущеним з поважних причин, тому суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування постанови підлягає поновленню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 605,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, 38, 210-1, 288, 292, 293 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № Т/25/906 від 25.04.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого, за адресою: який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: