Справа № 476/378/25
Суддя: Чернякова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 476/378/25
Провадження № 2-а/476/11/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року смт. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Слободніченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Максименко Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

24.05.2025 року адвокат Максименко В.В. звернулася в суд з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де під час звірки персональних облікових даних встановлено, що він не оновлював персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, чи у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 47 від 06.02.2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З вказаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки дані ним не були оновлені з поважних причин, пов`язаних з хворобою.

Позивач має психічні розлади з дитинства, є інвалідом 2 групи безстроково, потребує постійного стороннього догляду, його життєдіяльність обмежена, а тому він не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки на час вчинення правопорушення був у стані неосудності.

28.01.2025 року, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, позивач повідомляв уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність в нього психічного захворювання та інвалідності, проте відповідачем не враховано даних обставин під час винесення оскаржуваної постанови.

Відповідачем не вказано які саме персональні дані не були оновлені позивачем і не можливість їх отримати шляхом взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи.

Крім того, в провину позивачу ставиться порушення ним ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тоді як відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає у разі порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

На підставі викладеного адвокат Максименко В.В. просила суд скасувати постанову № 47 від 06.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

30.05.2025 року ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області Грицюку А.А. поновлено строк на звернення з позовом до суду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача Максименко В.В. до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив на позовну заяву та вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними. Склад адміністративного правопорушення ОСОБА_1 полягає в порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, оскільки він оновив персональні облікові дані лише 28.01.2025 року, після сплину 60-денного строку, встановленого п. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Не уточнивши персональні дані протягом встановленого терміну ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також відповідач не погоджується з доводами, що позивач на час вчинення правопорушення був у стані неосудності, оскільки медичні документи, якими його визнано неосудним відсутні.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є громадянином України, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним та не досяг граничного віку, то він є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, проте копію його отримав та був повідомлений завчасно про місце та час розгляду справи.

Посилаючись на викладені обставини просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

28.01.2025 року у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 8 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_1 після прийняття Закону України № 3633-ІХ не оновив персональні дані до 17.07.2024 року через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, чи у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги п. 10. ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду.

Як вбачається з протоколу ОСОБА_1 в розділі для пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що він хворів.

06.02.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянувши протокол № 8 від 28.01.2025 року, рапорт начальника відділення обліку мобілізаційної роботи, витяг про оновлення даних з реєстру "Оберіг", рапорт поліцейського, облікову картку ОСОБА_1 , прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона виражається в діях або бездіяльності, що порушують вимоги законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП можуть бути призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи, які порушили відповідні норми.

Суб`єктивна сторона виражається як в умисній формі вини так і необережності.

Частина 3. ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 8 від 28.01.2025 року та постанови № 47 від 06.02.2025 року в провину ОСОБА_1 ставиться порушення ним п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 2009 року звертався за медичною допомогою у зв`язку з психічними розладами здоров`я.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 1278/172 від 03.07.2020 року ОСОБА_1 поставлено діагноз шизофренія параноїдна, тривалий перебіг з наростаючим дефектом. Соціальна дезадаптація з потребою в догляді та піклуванні.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 598791 від 12.09.2022 року ОСОБА_1 за результатами повторного огляду встановлено 2 групу інвалідності безстроково. Повторному переогляду позивач не підлягає. Щодо умов та характеру праці ОСОБА_1 визнано непрацездатним, який потребує спостереження та лікування у психіатра.

Згідно довідки головно лікаря КНП "Єланецька лікарня" № 16 від 29.01.2025 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом 2 групи безстроково.

Враховуючи викладене, доводи представника позивача, зазначені в позовній заяв,і про те, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки на час вчинення правопорушення був в стані неосудності, заслуговують на увагу.

Згідно ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

В силу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справи про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем не надано належної правової оцінки обставинам справи під час винесення постанови про адміністративне правопорушення № 47 від 06.02.2025 року, не доведено належними, достатніми і допустимими доказами факт того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та не спростовано доводів представника позивача щодо неосудності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приймаючи до уваги відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не спростовано вимоги позивача, суд вважає, що вина останнього не доведена, а тому постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 156, 247, 251, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 72-74, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Максименко Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 14.07.2025 року.

Суддя Н.В. Чернякова