Справа № 620/6758/25
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 620/6758/25

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- у виконання пункту 5 частини другої статті 78 Закону України «Про адміністративні процедури» визнати протиправним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 переглянути рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, визнати його нікчемним та, у виконання пункту 6 частини другої статті 78 Закону України «Про адміністративні процедури», прийняти відповідний адміністративний акт, у забезпечення реалізації права позивача на виїзд, поновивши його, з покладанням такого обов`язку на посадових осіб НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року передано адміністративну справу №620/6758/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду (58001, м. Чернівці, вул. Садова 1-І).

09 липня 2025 року відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду, матеріали адміністративної справи №620/6758/25 передано на розгляд головуючому судді Лелюку О.П.

Розглянувши наявні у справі матеріали, суд зазначає таке.

Як вбачається зі змісту наявних у справі матеріалів, позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що у відповідності до положень частини третьої статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» позивачем використано право на оскарження рішення про відмову у перетинанні державного кордону, яке є предметом даного спору, до військової частини НОМЕР_1 . За результатами розгляду скарги позивача відповідач військової частини НОМЕР_1 відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його скарги. З огляду на використання права на оскарження рішення про відмову в перетинанні державного кордону в адміністративному порядку, позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом не пропущено.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Згідно частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З огляду на доводи, якими позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Також, вирішуючи подану заяву, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France), заява N 23805/94).

Отже, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розміри ставок судового збору встановлені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 гривень.

Відтак, сума судового збору за звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом за одну вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн (3028 грн*0,4).

Враховуючи викладене, при подачі позову до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Однак до позову не було додано документ про сплату судового збору.

Поряд з цим позивачем до позову додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що в попередньому календарному році сума доходу склала 0,00 грн, що підтверджується довідкою податкового органу. Тобто, сума судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. Зазначене, на думку позивача, є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши подане клопотання, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно наданих позивачем на підтвердження неможливості сплати судового збору за вказаний позов відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 21 травня 2025 року у позивача відсутній дохід за період з лютого 2024 року по серпень 2024 року та з жовтня 2024 року по лютий 2025 року. У вересні 2024 року ОСОБА_2 отримано дохід від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради в розмірі 75,00 грн як сума відшкодування внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку звільнити позивача від сплати судового збору за звернення до суду із цим позовом, тим самим забезпечити його право на судовий захист.

Отже, заявлене позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що підстави залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Відтак, наявні правові підстави для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, а також враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім цього, позивачем разом із позовною заявою додано клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати такі докази: відомості про персональні дані, джерела збирання, місцезнаходження персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних, бази даних, системи прикордонного контролю, до яких у службових осіб Державної прикордонної служби України був доступ, або які використовувались під час проведення прикордонного контролю, прийняття оскаржуваного рішення та віднесення ОСОБА_2 до громадян з категорії призовників, військовозобов`язаних та резервістів; перелік персональних даних та іншої інформації, яка обробляється під час здійснення прикордонного контролю на виїзд громадян України за її межі, відповідні джерела таких даних та інформації (бази даних, системи тощо), якими встановленими підставами чинного законодавства про обробку (перевірку) персональних даних та іншої інформації щодо застосування національних електронних інформаційних ресурсів «Оберіг», «Резерв+», «Армія+» користувалась чи мала можливість користуватись службова особа Державної прикордонної служби України під час винесення рішення.

Розглянувши назване клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої та частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Разом з цим суд зауважує, що частиною другою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги до клопотання про витребування доказів, до яких, зокрема, належить обов`язкове зазначення особою, яка ініціює подання такого клопотання, обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати (пункт 2 частини другої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Між тим, заявляючи клопотання про витребування доказів, позивач не конкретизував, які саме документи необхідно витребувати у відповідача, а прохаючи суд витребувати відомості та інформацію, наведені у поданому до суду клопотанні, позивач не навів переконливих обґрунтувань щодо доцільності їх витребування, а також не вказав, для підтвердження яких саме обставин у межах заявлених позовних вимог необхідно витребувати названі вище документи, та не зазначив жодних доводів (аргументів), які саме обставини справи можуть спростувати такі докази.

З огляду на викладене, суд вважає заявлене клопотання безпідставним та необґрунтованим, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись статтями 80, 121, 122, 133, 171, 248, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

3. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

4. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

5. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даного позову до суду.

6. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

7. Справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

8. У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

9. У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

10. У разі подання позивачем відповіді на відзив, встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, які повинні відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

11. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

12. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк