Справа № 620/16364/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з березня по травень 2024 року включно у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з березня по травень 2024 року включно у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з червня по листопад 2024 року включно у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з червня по листопад 2024 року включно у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що у період з березня по травень 2024 року перебував у районі ведення бойових дій та виконував покладені на нього бойовими розпорядженнями командування Військової частини НОМЕР_2 бойові завдання в Чернігівській області, у період з червня по серпень 2024 року в м. Ямпіль, Сумської області (згідно з бойовим розпорядженням командира НОМЕР_3 обр ТрО №1510/5836дск) та у період з вересня та на теперішній час у м. Лиман, Донецької області (згідно з бойовим розпорядженням ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №БР445т/ОТУ від 13.08.2024). Апелянт вважає, що зазначені бойові розпорядження були підставами для нарахування додаткової винагороди позивачу у збільшеному розмірі, однак відповідачем факт виконання службових обов`язків відповідно до бойових розпоряджень приховується, додаткова винагорода у збільшеному розмірі не нараховується та не виплачується.

Апелянт зазначає, що бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, відомості щодо місця перебування Військової частини НОМЕР_1 у спірний період, які б могли підтвердити участь позивача у бойових діях знаходяться у розпорядженні відповідача та мають гриф таємності, або ж обмежений доступ. При цьому, відповідач на виконання вимог суду надав не повну інформацію, яка знаходиться у вказаних документах.

На переконання апелянта, суд першої інстанції не врахував пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтверджують факт участі позивача у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у тому числі перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у в районі населених пунктів Сумської області та Донецької області.

Також апелянт наголошує, що перебував на чергуванні у спірний період в районах ведення бойових дій у спірний період, що підтверджується інформацією з книги прийняття та здавання чергування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , а також книги інструктажу особового складу роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , який несе службу зі зброєю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві відповідач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 06.08.2024 у справі № 400/10311/23 щодо доведення підстав позову саме позивачем, зазначає, що апелянт (позивач) не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпосередньої участі у бойових діях у спірних періодах.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 червня 2025 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року задоволено клопотання відповідача про розгляд справи у режимі відеоконференції

05 червня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача Кошуби М.О., про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У судовому засіданні 18 червня 2025 року оголошено перерву до 09 липня 2025 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по суті предмету спору.

На виконання вимог вказаної ухвали відповідач надав пояснення та докази щодо участі позивача у бойових діях.

08 липня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача Кошуби М.О., про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У судовому засіданні представник відповідача Савченко Юлія Михайлівна у режимі відеоконференції заперечила проти доводів апелянта та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. У своїх поясненнях представник відповідача підтримала доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації, зараховано в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2023 №263 та призначено на посаду командира 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 №59 позивача переведено на посаду водія - радіотелефоніста 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.02.2024 №6-РС та рапорту позивача від 21.02.2024 №770/в/24.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - Кошуба М.О., неодноразово звертався до відповідача з адвокатськими запитами, скаргою на ненадання інформації на адвокатські запити, щодо надання відомостей про нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу.

Зокрема, згідно з адвокатським запитом від 14.08.2024 №397 адвокат просив надати довідку про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за весь період проходження служби з обов`язковим зазначенням періодів нарахування та підстав (наказ, бойове розпорядження); повідомити чи була нарахована ОСОБА_1 додаткова винагорода передбачена Постановою КМУ №168 за період з березня по червень 2024 року. Якщо ні - повідомити причини, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за вказаний період

У відповідь Військова частина НОМЕР_1 надіслала лист від 10.10.2024 №1510/5765 щодо нарахування за спірний період додаткової винагороди ОСОБА_1 . Відповідачем також до вказаного листа надана довідка про доходи позивача від 21.08.2024 року №18/2092.

Згідно з адвокатським запитом від 30.10.2024 №473 адвокат просив надати розгорнуті відомості про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 .

У відповідь Військова частина НОМЕР_1 надіслала лист від 29.11.2024 № 1510/106/вих ЗПІ, в якому повідомлено, зокрема, що пунктом 8 Розділу І Наказу МОУ №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Відповідачем також до вказаного листа надана довідка про доходи позивача від 15.11.2024 року №18/2702.

Згідно з довідками про доходи ОСОБА_1 , а саме: від 21.08.2024 № 18/2091 (а.с.20), від 15.11.2024 № 18/2702 (а.с.44), від 27.12.2024 № 18/3125 (а.с.79), видані Військовою частиною НОМЕР_1 та які охоплюють спірний період (з березня по листопад 2024 року), позивачу виплачено у вересні-листопаді 2024 року щомісячну винагороду, передбачену Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000,00 грн, 100000,00 грн пропорційно дням проходження військової служби.

Не погоджуючись з діями щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100000,00 грн, за березень-травень, червень-листопад 2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що оскільки позивачем не доведена безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, то у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період з березня по травень 2024 року включно у розмірі 30000 гривень зрозрахунку на місяць та за періоди з червня по листопад 2024 року включно у розмірі 100000 гривень з розрахунку на місяць.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не підтверджена інформація про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за спірний період.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу протиправної, на думку позивача, бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з березня по травень 2024 року у розмірі 30000 гривень з розрахунку на місяць, а також за період з червня по листопад 2024 року у розмірі 100000 гривень з розрахунку на місяць.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався, який триває по теперішній час.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Так, відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 17 розділу I Порядку № 260 передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (в редакції, яка діє з 02.02.2024) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року № 98, (який, як у ньому зазначено, застосовується з 24 лютого 2022 року) внесені зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Для врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав, зокрема, Окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29 (доведено до відома кожної окремої військової частини (установи) телеграмами).

Згідно з пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 14 (яке, згідно з пунктом 14, має застосовуватися з 01 червня 2022 року (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовуються з 24 лютого 2022 року) під терміном «безпосередня участь Військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

У пункті 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 зазначено: «Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення».

З 01.02.2023 порядок виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану унормовано нормами розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок).

Згідно з положеннями пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується зокрема в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Згідно з пунктами 4, 6 згаданого розділу Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 розділу XXXIV Порядку).

За приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII) бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будьяких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

У постанові від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови № 168 у частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконувались бойові (спеціальні) завдання, необхідні для здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, тому ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода, а саме за такі періоди:

1) у вересні 2024 року - завдання, за які передбачена виплата в розрахунку 30000 грн/за місяць (06.09.2024-07.09.2024, 15.09.2024-16.09.2024, 22.09.2024-23.09.2024, 28.09.2024-28.09.2024), та - завдання, за які передбачена виплата в розрахунку 100000 грн/місяць (12.09.2024-13.09.2024), що підтверджується рапортом командира підрозділу позивача від 14.10.2024 року (вх. №6378/в/24) та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2024 №310 щодо виплати додаткової винагороди.

2) у жовтні 2024 року - завдання, за які передбачена виплата в розрахунку 30000 грн/ за місяць (04.10.2024-07.10.2024, 12.10.2024-14.10.2024, 19.10.2024-21.10.2024, 25.10.2024-19.10.2024), що підтверджується рапортом командира підрозділу позивача від 04.11.2024 (вх. №7422/в/24) та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2024 №340 щодо виплати додаткової винагороди.

3) у листопаді 2024 року - завдання, за які передбачена виплата в

розрахунку 30000 грн/за місяць (03.11.2024-04.11.2024, 11.11.2024-12.11.2024, 18.11.2024-19.11.2024, 25.11.2024-26.11.2024), що підтверджується рапортом командира підрозділу позивача від 07.12.2024 року (вх.№9017/в/24) та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2024 року №376 щодо виплати додаткової винагороди.

Рапорти від командира підрозділу позивача за інші періоди з березня 2024 року по листопад 2024 року про участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, про виконання бойових (спеціальних) завдань у матеріалах справи відсутні.

Як зазначає відповідач у додаткових поясненнях по суті справи, які надані на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 19.06.2025, у документації військової частини НОМЕР_1 відсутні документи, перелік яких встановлено законодавством України, які б могли підтвердити участь позивача у бойових діях або заходах або у виконанні бойових (спеціальних) завдань за спірний період, крім тих періодів, які наведені вище (вересня, жовтня та листопада 2024 року).

Згідно з довідкою від 25.06.2025 № 18/2366 про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 позивачеві виплачено додаткову винагороду до 30000,00 грн та 100000,00 грн відповідно до періоду виконання ним бойових (спеціальних) завдань, а саме: вересень-листопад 2024 року.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься копія витягу із журналу ведення бойових дій Військової частини НОМЕР_1 р/з 2т/окп від 26.12.2024, згідно з яким позивач 19.08.2024 на підставі бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від ТрО від 19.08.2024 № 1510/5836дск був направлений для виконання бойових завдань в район населеного пункту Лиман.

Однак, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.09.2024 №140 «Про підсумки стану військової дисципліни у військовій частині НОМЕР_1 за серпень 2024 року», позивача позбавлено виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року.

Отже, виплата додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року позивачу не здійснювалась.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується обставини щодо участі позивача у бойових діях за період з серпня по листопад 2024 року за що передбачена виплата додаткової винагороди, яка виплачена за період з вересня-листопад 2024 пропорційно часу виконання відповідних завдань.

Доказів про те, що позивач приймав участь у бойових діях або заходах, які дають право на отримання грошової додаткової винагороди, за період з березня по липень 2024 року у матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на відомості з Книги прийняття та здавання чергування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , а також відомості з Книги інструктажу особового складу роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , який несе службу зі зброєю, як на докази, які свідчать про його учать у спірний період в районах ведення бойових дій, колегія суддів не враховує, з тих підстав, що такі Книги не входять до обов`язкового переліку документів (бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій, рапорт (донесення) командира), які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Як пояснила представник відповідача - Савченко Ю.М. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції такі Книги щоденно ведуться у військовій частині з метою інструктажу особового складу та обліку зброї, яка видається на чергування.

Колегія суддів наголошує, що як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції, вжито визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, разом з тим, інформацію про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за спірний період, відповідачем також не підтверджена.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що віднесення відповідних областей до районів, в яких ведуться активні бойові дії, не свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 30000,00 грн або 100000,00 грн.

Таке право має бути підтверджено документально, а нарахування і виплата здійснюватися на підставі визначеного переліку документів (бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій (вахтовий журнал), рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправних дій та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з березня по травень 2024 року включно у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць та за період з червня по листопад 2024 року включно у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11.07.2025.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма