Справа № 640/23519/20
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, в якій просить:
Позовні вимоги мотивовані тим, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк. Допущена помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.
Ухвалою суду від 06.10.2020р прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
04 листопада 2020 року від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
25 листопада 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2022 прийнято справу до провадження судді Амельохіна В.В.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
07.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В.
18 квітня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що 10 травня 2019 року позивачем до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС ум.Києві подано декларацію платника єдиного податку ФОП за 1 квартал 2019 року з позначкою звітна. У вказаній декларації визначено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 247092,57 грн.
20 травня 2019 року позивачем сплачено до бюджету єдиний податок за 1 квартал 2019 року у розмірі 247092,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 20 травня 2019 року.
Згодом позивачем виявлено помилку у платіжному дорученні №4 від 20 травня 2019 року, що кошти сплачені на неправильний рахунок.
29.08.2019 року позивачем сплачено до бюджету самостійно визначене грошове зобов`язання з єдиного податку у розмірі 247092,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5 від 29.08.2019р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Суд встановив, що 10 травня 2019 року позивачем до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС ум.Києві подано декларацію платника єдиного податку ФОП за 1 квартал 2019 року з позначкою звітна. У вказаній декларації визначено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 247092,57 грн.
20 травня 2019 року позивачем сплачено до бюджету єдиний податок за 1 квартал 2019 року у розмірі 247092,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 20 травня 2019 року.
Згодом позивачем виявлено помилку у платіжному дорученні №4 від 20 травня 2019 року, що кошти сплачені на неправильний рахунок.
29.08.2019 року позивачем сплачено до бюджету самостійно визначене грошове зобов`язання з єдиного податку у розмірі 247092,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5 від 29.08.2019р.
Враховуючи наведене, суд вказує на те, що помилкове значення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк. Допущена позивачем помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі №813/2487/17, № 813/2487/17.
У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні у постановах Верховного Суду.
Разом з тим, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.
Суд вказує на те, що позивач вчинив дії спрямовані на виконання свого податкового зобов`язання та кошти перераховані до Державного бюджету України, що не заперечується контролюючим органом, а допущені помилки щодо заповнення платіжних доручень не можуть бути підставою для висновку про несвоєчасну сплату податків у вказані періоди та свідчать про дійсні наміри позивача щодо виконання податкового обов`язку як податкового агента відповідно до ПК України.
Окрім наведеного, частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., а відтак зазначена сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко