Справа № 480/1641/25
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2025 року м. Суми Справа № 480/1641/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.10.2024; зобов`язати відповідача поновити позивачу нарахування та виплату пенсії з 01.10.2024 та виплатити заборгованість з пенсії за минулий час.
Позовні вимоги мотивовані тим, позивач є пенсіонером, а також внутрішньо переміщеною особою. Починаючи з 01.10.2024 відповідачем протиправно було припинено виплату пенсії позивачу. Тому, оскільки позивач безпідставно був позбавлений відповідачем права на отримання пенсії, яка є єдиним джерелом існування, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судом відкрито провадження у справі 03.03.2025. Судом було витребувано у відповідача пояснення, із зазначенням конкретної правової підстави для визнання недійсною довідки про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, витребуваних пояснень та відзив на позов не подав. Тому суд, у відповідності до ч.4 ст.159 КАС України, кваліфікує це як визнання відповідачем позову.
Отже, cправа розглядається судом за наявними у ній матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням від 08.07.2008 (з.б.а.с.10) та до 01.10.2024 отримувала пенсійну виплату у відповідача, що не спростовано відповідачем.
Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатськими запитами від 22.01.2025 про надання інформації та документів щодо причин не нарахування та невиплати позивачу пенсії, а також щодо поновлення виплати пенсії з 01.10.2024 (а.с.11-12).
На вказані запити відповідач, листом від 29.01.2025, повідомив, що до 30.09.2024 виплата пенсії проведена позивачу у повному обсязі. З 01.10.2024 припинено виплату пенсії, оскільки за результатами проведеного обміну інформацією між Реєстром застрахованих осіб та Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб було отримано інформацію про визнання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача не діючою. Для виплати пенсії необхідно надати до будь-якого територіального органу ПФУ поновлену довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Копію рішення про припинення виплати пенсії немає можливості, оскільки Порядком, затвердженим постановою ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, передбачено ухвалення рішень лише про призначення або відмову у призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший (а.с.13).
Оскільки позивачу не поновлено виплату пенсії, то він звернувся до суду.
Висновки суду та їх мотиви.
Отже, основним питанням у даній справі є питання про те, чи правомірно діяв відповідач припиняючи позивачу виплату пенсії. Суд стверджує, що відповідач діяв протиправно, з огляду на таке.
Відповідно до норми ст.47 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Пенсії є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 3 ст.4 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' № 1058-ІV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування (ст.5 цього закону).
Частиною 3 ст.7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, то суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, які є складовою порядку пенсійного забезпечення, є Закон № 1058-ІV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-ІV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Приписами ч.1 ст.49 Закону № 1058-ІV визначено виключний перелік випадків припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або суду, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 22 п.1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 (в редакції постанови КМУ від 27.12.2023 № 1384) припинення або відновлення соціальних виплат проводиться територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з порядком, затвердженим постановою КМУ від 08.06.2016 № 365.
Отже, оскільки суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, а вказаними постановами КМУ встановлено спеціальний порядок припинення або відновлення пенсії внутрішньо переміщеним особам. Проте зазначені нормативні акти не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, а саме Законом № 1058-ІV.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено суду того, що позивачем надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка містить недорстовірні відомості.
Враховуючи те, що відповідач не надав пояснень, чому ним не було запропоновано позивачу надати іншу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а одразу припинено виплату призначеної пенсії, а також те, що відповідачем, всупереч норми ч.2 ст.77 КАС України, не доведено перед судом факту припинення виплати пенсії на підставі, передбаченій нормою ч.1 ст.49 Закону № 1058-ІV, то суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення позивачу виплати пенсії з 01.10.2024 не відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані дії вчинені не на підставі закону, не обґрунтовано, не добросовісно, не розсудливо та не є пропорційними, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Тому суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, задовольняє позовні вимоги, а саме у спосіб, визначений резолютивною частиною рішення, який більш ефективно захистить права позивача, а не такий, який зазначено позивачем у прохальній частині позову.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд на підставі норми ч.1 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 968,96 грн
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 01.10.2024.
5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 11.07.2025

Суддя А.І. Сидорук