Справа № 380/1663/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/1663/24 пров. № А/857/28584/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року (головуюча суддя: Качур Р.П., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 23.01.2024 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 № 78 про відмову у переведенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника, призначеної за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п. п 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця - годувальника (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 353/7.4-22/37 від 23.12.2022 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 354/7.4-22/37 від 23.12.2022, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто 23.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй призначено пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повідомила, що 23.11.2023 звернулася із заявою про переведення її на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу». До такої заяви додала копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі № 380/751/23, яким зобов`язано перевести ОСОБА_2 (покійного чоловіка позивачки) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, на підставі довідок, виданих Львівською митницею від 23.12.2022 № 354/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 23.12.2022 № 353/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), починаючи з 23.12.2022 (дати звернення позивача із заявою).

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 № 78 відмовлено у переведенні позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Позивачка не погоджується з таким рішенням, у зв`язку з тим, що має право на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до частини 10 статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у переведенні перерахунку пенсії за № 78 від 28.11.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п. п 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця - годувальника ОСОБА_2 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 353/7.4-22/37 від 23.12.2022 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 354/7.4-22/37 від 23.12.2022, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто 23.11.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивачки 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп сплаченого судового збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивачки 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп сплаченого судового збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що оскільки Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.05.2016 втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VІІІ, а призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII взагалі не передбачено, а тому вважає, що позивачка не має законного права на перехід з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.11.1980 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 08.11.1980 зроблено запис № 7.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 29.12.2022 № 78 відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», оскільки враховуючи норми п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 посади працівників митної служби України, які є посадовими особами і мають спеціальне звання не належать до категорії посад, зазначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ, а тому період з роботи з 28.09.1990 - 21.12.2011 не зараховано до стажу державної служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі № 380/751/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 29.12.2022 № 78, яким відмовлено ОСОБА_2 в переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, на підставі довідок, виданих Львівською митницею від 23.12.2022 № 354/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 23.12.2022 № 353/7.4-22/37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), починаючи з 23.12.2022 (дати звернення позивача із заявою).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 Главацький помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою від 23.11.2023 у якій просила перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, враховуючи рішення суду у справі № 380/751/23 від 27.03.2023.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії № 78 від 28.11.2023 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії згідно з заявою від 23.11.2023 № 4849. Таке рішення обґрунтовано тим, що відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 899-VIII «Про державну службу» призначення пенсії у разі втрати годувальника не передбачено.

Не погодившись із таким рішенням, вважаючи його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому після його смерті дружина ОСОБА_1 , має право на переведення з пенсії за віком, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII).

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 № 822/254/18, від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спірним у розглядуваній справі є право позивачки, дружини померлого ОСОБА_2 , на переведення з пенсії за віком, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника (чоловіка ОСОБА_2 ) відповідно до Закону № 3723-XII.

Відповідно до частин 13, 14 статті 37 Закону № 3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків.

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Аналіз вищезазначених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про те, що за наявності права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в померлої особи, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених Законом № 3723-XII, мають також непрацездатні члени сім`ї цієї померлої особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право ОСОБА_2 (годувальника) на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі № 380/751/23, яке набрало законної сили.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому після його смерті дружина ОСОБА_1 , має право на переведення з пенсії за віком, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду в постанові від 09.11.2018 в справі № 236/3193/16-а та в постанові від 22.05.2022 в справі № 409/2218/17.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивачки, то суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено доводів стосовно того, що сума витрат в розмірі 1000 грн, яку судом першої інстанції стягнуто з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань, підлягає зменшенню або така є не співмірною з огляду на предмет розглядуваного спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Оскільки, в матеріалах справи наявні документи які підтверджують надання правничої допомоги в суді першої інстанції, зокрема: угоду про надання правової допомоги від 04.01.2024, ордер серії ВС № 1254625 від 18.01.2024, додаток до угоди про надання правової допомоги відповідно до якої завданнями адвоката є: зібрання доказів для пред`явлення позовної заяви, формування запитів, підготовка процесуальних документів, здійснення представництва клієнта. Крім того, в додатковій угоді зазначено, що клієнт сплатив адвокату при підписанні цієї угоди аванс в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 380/1663/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін