Справа № 520/7083/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 липня 2025 року № 520/7083/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34,м. Полтава,Полтавська обл., Полтавський р-н,36000, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 65 від 20.03.2025 року про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. ЗО, 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не зарахувавши до страхового стажу наступні періоди роботи: з 1983 року по 1986 рік в колгоспі Іскра комунізму Сахновщинського району Харківської області, з 01.09.1987 року по 05.07.1988 рік - навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року до проходження військової служби, з 14,09.1989 року по 29.06.1993 рік - продовження навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року після проходження військової служби, з 15.11.1993 року по 25.11.1994 рік в КСП Іскра Сахновщинського району Харківської області, з 24,02,1995 року по 16.03.1996 рік в колгоспі ім. Шевченко Сахновщинського району Харківської області.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити гр. ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ст. ЗО, 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 09.12.2024 року, зарахувавши гр. ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи: з 1983 року по 1986 рік в колгоспі Іскра комунізму Сахновщинського району Харківської області, з 01.09.1987 року по 05.07,1988 рік - навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року до проходження військової служби, з 14.09.1989 року по 29.06.1993 рік - продовження навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року після проходження військової служби, з 15.11.1993 року по 25.11.1994 рік в КСП Іскра Сахновщинського району Харківської області, з 24.02.1995 року по 16.03.1996 рік в колгоспі ім. Шевченко Сахновщинського району Харківської області.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Користуючись своїм правом на пенсію по інвалідності, 11.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Харківській області через сервісний центр ПФУ в Сахновщинському районі Харківської області за місцем свого проживання, з заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно ст. ЗО, 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За розглядом звернення від 11.09.2024 року Головним управлінням ПФУ в Житомирській області було ухвалено рішення про відмову в призначенні пенсії від 17.09.2024 року № 65.

Згідно отриманого рішення вбачається, що страховий стаж заявника становить 4 роки 2 місяці 27 днів.

До страхового стажу не зараховані наступні періоди роботи:

період навчання з 01.09.1987 по 29.06.1993 року згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року, оскільки період навчання перевищує встановлені терміни навчання;

періоди трудової діяльності в колгоспі 1993-1996 роки згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 13.12.1994 року, оскільки відсутні підстави внесених записів (документ, його дата і номер);

періоди роботи діяльності в колгоспі 1983-1986 роки, 1993-1994 роки згідно довідки від 30.08.2024 року № 269/01-13, оскільки в довідці скорочено ПІБ та не підтверджено первинними документами;

періоди трудової діяльності в колгоспі 1995-1996 роки згідно довідки від 30.08.2024 року № 271/01-13, оскільки в довідці скорочено ПІБ та не підтверджено первинними документами.

Врахувавши зауваження, виправивши недоліки, отримавши архівні довідки, витяги та інші додаткові документи, 14.03.2025 року позивач знову звертається до Головного управління ПФУ в Харківській області через сервісний центр ПФУ в Сахновщинському районі Харківської області за місцем свого проживання, з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Але, 20.03.2025 року позивач знову отримав рішення вже ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії за № 65, відповідно до якої вбачається, що загальний страховий стаж позивача становить 05 років 05 місяців 07 днів.

До загального страхового стажу позивача не зараховані наступні періоди роботи:

період навчання з 01.09.1987 по 29.06.1993 року згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року, оскільки період навчання перевищує загальноприйняті норми;

періоди роботи згідно довідок № 271/01-13 та за № 269/01-13 від 30.08.2024 року не взято до розрахунку, оскільки не повністю зазначено ім`я та по-батькові;

не зараховані періоди роботи в колгоспі з 1983 року по 1996 року згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 13.12.1994 року, оскільки відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів не завірені підписами та печатками, як передбачено Основними положеннями про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, що затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників».

Позивач рішення ГУ ПФУ у Полтавській області від 20 березня 2025 року № 65 вважає незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Щодо не зарахованих о загального страхового стажу періодів роботи.

Згідно трудової книжки позивач з 1983 року по 1986 року працював різноробочим в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області, КСП «Іскра» Сахновщинського району Харківської області згідно архівної довідки № 269/01-13 від 30.08.2024 року .

01.09.1987 - 05.07.1988 - навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року до проходження військової служби .

14.09.1989 - 29.06.1993 роки - продовження навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року після проходження військової служби .

15.11.1993 - 25.11.1994 роки - колгосп «Іскра» згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 13.12.1994 року та згідно архівної довідки № 269/01-13 від 30.08.2024 року.

24.02.1995 - 16.03.1996 роки - механік авто гаража в колгоспі ім. Шевченко згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 13.12.1994 року та згідно архівної довідки № 271/01-13 від 30.08.2024 року.

Що стосується не зарахування періоду навчання з 01.09.1987 по 29.06.1993 року згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року, то судом встановлено, що навчання позивача переривалося військовою службою в Радянській Армії.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2024 року № 816 вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу в Радянській Армії з 05.07.1988 року по 14.09.1989 року у складі в/ч НОМЕР_4 та в/ч НОМЕР_5 на посадах рядового і сержантського складу.

Період проходження військової служби був зарахований до загального страхового стажу позивача, що підтверджується додатком до оскаржую чого рішення.

Щодо страхового стажу в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області за період з 1983 - 1986 роки та з 15.11.1993 - 25.11.1994 роки.

Згідно архівної довідки Берестинської (раніше Красноградської) районної державної адміністрації Харківської області (архівний відділ) від 13.12.2024 року № 07-01- 25/18т вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , відповідно до рішення правління колгоспу «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області від 31 грудня 1993 року (протокол № 13) був призначений на посаду заступника голови колгоспу.

10.12.1994 року рішенням правління колгоспу «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області (протокол № 16) позивач був звільнений з колгоспу за власним бажанням.

Тобто, згідно зазначеної архівної довідки підтверджується той факт, що позивач, ОСОБА_1 , працював в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області на посаді заступника голови колгоспу з 31.12.1993 року по 10.12.1994 року.

Той факт, що позивач, ОСОБА_1 , працював в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області підтверджується і його трудовою книжкою НОМЕР_3 від 13.12.1994 року: період з 15.11.1993 - 25.11.1994 роки, яка містить необхідні підпис уповноваженою особи, печатку та підставу внесення запису).

Згідно архівної довідки № 269/01-13 від 30.08.2024 року, яка не була врахована відповідачем-1, вбачається, що гр. ОСОБА_1 (так значиться в документах) має стаж в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області з 1983 по 1986 роки та з листопада 1993 по листопад 1994 роки та зазначається посада та кількість фактично відпрацьованих вихододнів.

Тобто, дана архівна довідка № 269/01-13 від 30.08.2024 року стосується саме позивача - ОСОБА_1 , адже збігається прізвище, ім`я та по-батькові (навіть при зазначені скороченого ім`я « ОСОБА_2 » та по-батькові «Мих.»), також збігається період роботи з листопада 1993 по листопад 1994 роки з відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 13.12.1994 року та відомостями архівної довідки Берестинської (раніше Красноградської) районної державної адміністрації Харківської області (архівний відділ) від 13.12.2024 року № 07-01-25/18т .

Не врахування відповідачем-1 даної архівної довідки саме з тієї підстави, що ім`я та по-батькові зазначено скорочено є безпідставним, адже дані бралися з розрахункових відомостей нарахування заробітку колгоспника з 1983-1986 роки та з 1993 - 1994 роки, які заповнювалися уповноваженими особами роботодавця, а не позивачем.

Відомості, які зазначені в архівній довідці, а саме прізвище, період роботи з листопада 1993 року по листопад 1994 року, а також колгосп, де позивач працював повністю співпадають з записами трудової книжки позивача. А тому зазначення ім`я « ОСОБА_2 » та по-батькові «Мих.» не є тим суттєвим недоліком, на підставі якого надана архівна довідка не повинна була взята до уваги, а також даний факт не свідчить про те, що дана архівна довідка не стосується позивача.

Період роботи в колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області (різноробочим) з 1983 по 1986 роки не був записаний в трудову книжку позивача, адже останньому на той час ще не було 18 років. Стаж роботи позивача в зазначений період підтверджується відомостями нарахування заробітку колгоспника бр. № 2 за 1983-1986 роки та 1993-1994 роки.

У 17-річному віці позивач пішов навчатися з перериванням на військову службу.

Після навчання у 23-річному віці позивач повернувся до колгоспу «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області працювати різноробочим (період з 15.11.1993 - 25.11.1994 роки).

Таким чином, суд робить висновок, що страховий стаж позивача у колгоспі «Іскра комунізму» Сахновщинського району Харківської області з 1983 - 1986 роки та з 15.11.1993 - 25.11.1994 роки повністю підтверджений, архівна довідка № 269/01-13 від 30.08.2024 року повинна бути врахована, адже вона не суперечить, а навпаки її дані співпадають з відомостями трудової книжки НОМЕР_3 від 13.12.1994 року та відомостями архівної довідки Берестинської (раніше Красноградської) районної державної адміністрації Харківської області (архівний відділ) від 13.12.2024 року № 07-01-25/18т .

Посилання відповідача-1 на те, що відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів в трудовій книжці не завірені підписами та печатками, як передбачено Основними положеннями про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, що затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» є безпідставним, адже позивач не є відповідальним за ведення трудової книжки, і не може відповідати за недоліки посадових осіб, які здійснювали оформлення трудової книжки та вели в ній записи, а по-друге, відомості про кількість відпрацьованих вихододнів зазначений в архівній довідці № 269/01-13 від 30.08.2024 року.

Крім того, трудова книжка позивача не містить таких відомостей, що позивач не виробив обов`язковий мінімум трудової діяльності.

Щодо страхового стажу в КСП імені Шевченка Сахновщинського району Харківської області з 24.02.1995 по 16.03.1996 роки.

Архівна довідка № 271/01-13 від 30.08.2024 року, відповідно до якої вбачається, що у документах архівного фонду КСП імені Шевченка Сахновщинського району Харківської області значиться ОСОБА_1 (так значиться в документах) і його стаж становить з лютого 1995 року по березень 1996 року (посада механік) - належить позивачу ОСОБА_1 .

Відомості архівної довідки № 271/01-13 від 30.08.2024 року повністю співпадають з відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 13.12.1994 року, де міститься запис, що з 24.02.1995 по 16.03.1996 роки позивач працював на посаді механіка авто гаража в колгоспі ім. Шевченко (зазначена підстава внесення запису, міститься печатка та підпис уповноваженої особи).

Посилання відповідача-1 на те, що відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів в трудовій книжці не завірені підписами та печатками є безпідставним, адже позивач не є відповідальним за ведення трудової книжки, і не може відповідати за недоліки посадових осіб, які здійснювали оформлення трудової книжки та вели в ній записи, а по-друге, відомості про кількість відпрацьованих вихододнів за період з 24.02.1995 по 16.03.1996 роки зазначений в архівній довідці № 271/01-13 від 30.08.2024 року.

Крім того, трудова книжка позивача не містить таких відомостей, що позивач не виробив обов`язковий мінімум трудової діяльності в зазначений період.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку N° 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Основним правовим питанням в цій справі є те, що в трудовій книжці дата народження заявника на титульній сторінці трудової книжки дописана і не завірена в установленому порядку, тобто виникає питання з приводу правових наслідків неправильного ведення або заповнення трудової книжки.

З цього приводу суд враховує як релевантну до обставин даної справи наступну судову практику.

В п. ЗО постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 року по справі №569/16691/16-а міститься наступний правовий висновок: «Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на ії особисті права».

В свою чергу згідно правової позиції, наведеної у п. 34 постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17 «однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці».

Більш того, пунктом 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Також, в силу положень частини 3 статті 44 Закону №1058-ІУ саме органи, що призначають пенсії, мають право в разі сумніву вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З урахуванням вищевикладеного, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки відповідної інформації та встановлення обставин щодо наявності або відсутності страхового стажу, в тому числі шляхом проведення перевірок та вимагання відповідних документів у роботодавців.

Проте, відповідач-1 жодних дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів роботи позивача, які викликали у відповідача-1 сумніви в їх дійсності та повноти, під час розгляду поданих до заяви про призначення пенсії не здійснено, таке право було проігнороване.

Судом встановлено, що колгосп «Іскра комунізму» та КСП «Іскра» Сахновщинського району Харківської області, КСП імені Шевченко вже припинили своє існування, а тому крім трудової книжки та наданих архівних документів, які одне одного доповнюють та не суперечать одне одному, відомості в яких співпадають, позивач фізично більше нічого надати не може, що не може ставити позивача в залежність від права на призначення йому пенсії по інвалідності.

Ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Водночас у своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За загальним правилом працівник не може зазнавати погіршення правового становища з огляду на правильність та повноту оформлення документів роботодавцем у разі, коли записи у трудовій книжці або подані замість трудової книжки документи із прийнятною поза розумним сумнівом деталізацією висвітлюють конкретний період трудової діяльності громадянина та характер роботи найманого працівника, не є взаємовиключними чи суперечливим.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 65 від 20.03.2025 року про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії по інвалідності .

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34,м. Полтава,Полтавська обл., Полтавський р-н,36000, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 65 від 20.03.2025 року про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. ЗО, 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не зарахувавши до страхового стажу наступні періоди роботи: з 1983 року по 1986 рік в колгоспі Іскра комунізму Сахновщинського району Харківської області, з 01.09.1987 року по 05.07.1988 рік - навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року до проходження військової служби, з 14,09.1989 року по 29.06.1993 рік - продовження навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 29.06.1993 року після проходження військової служби, з 15.11.1993 року по 25.11.1994 рік в КСП Іскра Сахновщинського району Харківської області, з 24,02,1995 року по 16.03.1996 рік в колгоспі ім. Шевченко Сахновщинського району Харківської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістьсот п`ять) грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.