Справа № 140/3384/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3384/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 31.03.2025 отримав копію рішення за № 00/4717/03-20-24-06-06 від 06.02.2025 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне (перерахування) єдиного внеску (далі рішення) та розрахунок штрафних санкцій на суму 9694,23 грн (штраф в розмірі 4919,61 грн та пеня в сумі 4774,62 грн).

Позивач не погоджується із вказаним рішенням про застосування штрафних санкцій, з огляду на таке.

ОСОБА_1 з 09.01.2008 зареєстрований фізичною особою-підприємцем (далі ФОП), основний вид діяльності за КВЕД було визначено 69.10 «Діяльність у сфері права»; перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку за ставкою 5 %; 17.12.2011 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Протягом 2018-2020 рр. позивачем самостійно було визначено суми, на які сплачується єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок, ЄСВ), розмір якого щомісячно складав: в 2018 році 819,06 грн; в 2019 році 918,06 грн; в 2020 році 1039,06 грн (з вересня 2020 року 1100,00 грн).

Позивач стверджує, що вказані суми ЄСВ у 2018-2020 рр. сплачувались ним щомісячно і своєчасно.

Проте, незважаючи на щомісячну сплату ЄСВ, відповідач повторно нараховував позивачу суми ЄСВ як «ФОП в т.ч. з незалежною професійною діяльністю», у зв`язку із чим виникла недоїмка. На підставі цього, 13.11.2020 ГУ ДПС у Волинській області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9718-13, згідно з якою сума боргу по ЄСВ станом на 31.10.2020 становила 8019,31 грн.

В подальшому, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на вказану вимогу, 11.12.2020 ДПС України прийняла рішення №34995/6/99-00-06-03-01-06, яким скаргу задоволено, а саме: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-9718-13 ГУ ДПС у Волинській області скасовано та відкликано з дня прийняття даного рішення, зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області привести у відповідність інтегровану картку платника, з урахуванням вищенаведеного, відповідно позиції Верховного Суду та вимог чинного законодавства.

Всупереч Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) та незважаючи на рішення ДПС України від 11.12.2020 № 34995/6/99-00-06-03-01-06, яким скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9718-13 від 13.11.2020, відповідач не привів у відповідність інтегровану карту з урахуванням мотивів рішення ДПС України, а продовжив нарахування пені і штрафу до 17.12.2020 на скасовану суму недоїмки із сплати єдиного внеску у розмірі 8019,31 грн.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2025 № 00/4717/03-20-24-06-06.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 30).

Копію вказаної ухвали про відкриття провадження у справі від 07.04.2025 відповідач ГУ ДПС у Волинській області одержав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 09.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 32), проте відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 09.01.2008 зареєстрований як ФОП, номер запису: 011640, основний вид діяльності за КВЕД «69.10 Діяльність у сфері права», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП (а. с. 7) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 7 зворот).

Згідно із довідкою про взяття на облік платника податків від 10.01.2008 № 18 (форма №4-ОПП) ФОП ОСОБА_1 узятий на облік в контролюючих органах з 10.01.2008 (а. с. 8).

17.12.2017, на підставі рішення Волинської обласної кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури від 12.12.2011 № 6/165, позивачу ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 592 (а. с. 9 зворот).

Як вбачається із інтегрованої картки платника єдиного внеску, станом на 19.10.2020 за позивачем обліковується недоїмка з єдиного внеску в сумі 8019,31 грн (а. с. 12 зворот).

При цьому, із цієї ж інтегрованої картки платника єдиного внеску вбачається, що контролюючий орган здійснив нарахування позивачу ОСОБА_1 єдиного внеску одночасно як фізичній особі - підприємцю, в т. ч. на спрощеній системі, та як фізичній особі - підприємцю, в т. ч. з незалежною професійною діяльністю (а. с. 10-13).

13.11.2020 ГУ ДПС у Волинській області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-9718-13, у якій повідомило про наявність у позивача станом на 31.10.2020 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 8019,31 грн, яку вимагало сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги (а. с. 19 зворот).

Вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 за № Ф-9718-13 була оскаржена 18.11.2020 до ДПС України (а. с. 20-22).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 11.12.2020 № 34995/6/99-00-06-03-01-06, скаргу ФОП, адвоката Красуна В.В. задоволено, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 № Ф-9718-13 ГУ ДПС у Волинській області скасовано та відкликано з дня прийняття даного рішення, зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області привести у відповідність інтегровану картку платника, з урахуванням вищенаведеного, відповідно позиції Верховного Суду та вимог чинного законодавства (а. с. 23-24).

Листом від 31.03.2025 за № 6574/6/03-20-24-06-06 (а. с. 25), у відповідь за заяву позивача від 27.03.2025 (а. с. 24 зворот), відповідач надав копію рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2025 № 00/4717/03-20-24-06-06, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 4919,61 грн (10 % до 01.01.2015) за період з 20.04.2018 до 17.12.2020, та нарахована пеня в розмірі 4774,62 грн (0,1 % суми недоїмки) (а. с. 25 зворот), в також розрахунок штрафної санкції (а. с. 26-27).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За приписами пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Абзацом першим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно із абзацом другим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця, тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому, суд зазначає, що до 01.01.2015 розмір штрафу становив 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з абзацом першим, п`ятим сьомим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно із пунктом 1 частини дванадцятої статті 25 Закону № 2464-VI податкові органи застосовують до банків, небанківських надавачів платіжних послуг такі фінансові санкції: за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на рахунки податкових органів або на єдиний рахунок сум єдиного внеску, фінансових санкцій, зазначених у частині одинадцятій цієї статті, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування), та накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не зарахованих (неперерахованих) сум.

Частиною тринадцятою статті 25 Закону України № 2464-VI встановлено, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Суд зазначає, що системний аналіз норм Закону № 2464-VI дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Статус фізичної особи - підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464-VI не передбачає.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.09.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у зразковій справі № 520/3939/19, та враховуються судом при вирішенні цієї справи.

З матеріалів справи видно, що з метою стягнення суми заборгованості по сплаті єдиного внеску податковий орган сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 за № Ф-9718-13, у якій повідомив про наявність у позивача станом на 31.10.2020 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 8019,31 грн, яку вимагав сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги (а. с. 19 зворот).

Проте, вказана вимога була оскаржена позивачем в адміністративному порядку (а. с. 20-22). За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 11.12.2020 № 34995/6/99-00-06-03-01-06, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-9718-13 ГУ ДПС у Волинській області скасовано та відкликано. Підставою скасування вимоги стали висновки ДПС України про винесення вимоги без врахування позиції Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 520/3939/19 від 02.09.2019.

Крім того, рішенням ДПС України від 11.12.2020 №34995/6/99-00-06-03-01-06 зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків.

Водночас, з наданої позивачем інтегрованої картки платника єдиного внеску встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області не внесено жодних коригувань в інтегровану картку платника податків та останню не приведено у відповідність до рішення ДПС України від 11.12.2020 №34995/6/99-00-06-03-01-06, та внаслідок чого прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2025 №00/4717/03-20-24-06-06, відповідно до якого до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 4919,61 грн (10 % до 01.01.2015) за період з 20.04.2018 до 17.12.2020, та нарахована пеня в розмірі 4774,62 грн (0,1 % суми недоїмки) (а. с. 25 зворот).

Враховуючи, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, суд дійшов висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та висновків щодо застосування норм права у зразковій справі № 520/3939/19, суд дійшов висновку про те, що оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 № Ф-971813 скасована в адміністративному порядку, що свідчить про відсутність заборгованості зі сплати ЄСВ за вказаною вимогою, тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, з цих підстав рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.02.2025 №00/4717/03-20-24-06-06 сформоване та надіслане позивачу безпідставно, у зв`язку, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання цього позову позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно із квитанцією від 31.03.2025 (а. с. 5).

Водночас, враховуючи приписи частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі, сплаті підлягав судовий збір в сумі 968,96 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір саме в розмірі 968,96 грн (судовий збір в розмірі переплаченої суми 242,24 грн може бути повернутий позивачу за його поданим до суду клопотанням відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI).

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06 лютого 2025 року № 00/4717/03-20-24-06-06.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх