Справа № 304/2006/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 304/2006/23 пров. № А/857/17028/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

за участю секретаря судових засідань Березюка Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року (головуючий суддя: Ганько І.І., місце ухвалення м. Перечин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови, -

встановив:

ОСОБА_1 , 25.09.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.09.2023 серії БАД № 710332, якою накладено на позивача штраф у розмірі 3 400,00 грн.

Обґрунтовує позов тим, що наведені в постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки позивач не вчиняв жодного правопорушення, вини не визнавав, а розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено формально, поліцейський обмежився заповненням бланку постанови. З огляду на зміст постанови БАД № 710332 від 08 вересня 2023 року вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведена належними доказами, з яких можливо було б встановити керування позивачем транспортним засобом, на якому не освітлювався номерний знак. Щодо відсутності в позивача посвідчення водія, то ця обставина є недоведеною, позивач мав при собі посвідчення водія й пред`явив його поліцейському. Постановою КМУ від 03 березня 2022 року № 184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Тобто, не зважаючи на те, що строк дії посвідчення водія НОМЕР_1 , дія якого з 20 травня 2021 року до 10 березня 2023 року, яке позивач надав поліцейському, закінчився, але в період воєнного стану він допускається до керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто його керування транспортним засобом 08 вересня 2023 року було правомірним. Щодо відсутності у позивача полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, постанова не містить посилання на докази, що позивач керував ТЗ та вчиняв правопорушення. Сам лише опис адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 710332, винесену поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Гондорчин Василем Олександровичем 08 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у цій частині закрито.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 710332, винесену поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Гондорчин Василем Олександровичем 08 серпня 2023 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, залишено без змін.

Змінено захід стягнення, визначений постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 710332, винесеною поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Гондорчин Василем Олександровичем 08 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, із застосуванням положень ч. 2 ст. 36 цього Кодексу, зі штрафу в розмірі 3 400 грн 00 коп на 1 190 грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необгрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник позивача Цуга Юрій Юрійович в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. З ст. 268 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2023 року поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Гондорчин Василем Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 710332.

Згідно цієї постаноти о 01.18 год в с. Малий Березний, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому не освітлювався задній д.н.з. в темну пору доби (п.п. 2.9 в), при перевірці документів у водія було посвідчення водія строк придатності закінчився 10.03.2023 (п.п. 2.1а) та був відсутній поліс страхування (п.п. 2.1 ґ ПДР), чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 та ч. 1 ст. 126 КУпАП», за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача який вперше отримав національне посвідчення водія, строк дії якого закінчився у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану допускається до керування транспортними засобами відповідної категорії у відповідності до пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» від 03 березня 2022 року № 184, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а доводи останнього щодо відсутності у його діях складів вказаних проступків є неспроможними.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, відповідачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині відмови в задоволені позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. п. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачено, відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано відеозапис із «боді-камери» працівника поліції, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.

Проаналізувавши вказаний відеозапис, суд апеляційної інстанції вважає, що з такого можливо встановити порушення п. п. «в» п. 2.9 ПДР України, оскільки при відкритті та огляді багажника транспортного засобу, задній номерний знак не освітлювався.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що закон пов`язує притягнення до адміністративної відповідальність, яка передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП за не пред`явлення для перевірки: зокрема, поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не подано доказів того, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним пред`явлено працівникам поліції чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови від 08.09.2023 серії БАД № 710332, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо покликання позивача в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у спірних правовідносинах, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки, в постанові Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.09.2023 у справі № 298/1730/23, якою позивача притягнуто до адміністравтиної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2024, встановлено факт керування ОСОБА_1 08.09.2023 о 01.18 год в с. Малий Березний, по вул. Центральна, транспортним засобом Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС Укарїни, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС Укарїни, факт керування транспортним засобом у спірних правовідносинах не підлягає доказуванню, оскільки підтверджується постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.08.2024 у справі № 298/1730/23, яка набрала законної сили.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови від 08.09.2023 серії БАД № 710332 в частині притягнення позивач до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. ст. 126 КУпАП відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 268, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року у справі № 304/2006/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 11.07.25