Справа № 380/24164/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 рокусправа № 380/24164/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Хмелик І.А.,

за участі:

представника позивача Мартинишин Р.С.,

представника відповідача Холявка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (с. Нижня Стинава, Стрийський р-н., Львівська обл., РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області податкові повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28665/13-01-07-14, №28662/13-01-07-14, №28661/13-01-07-14, №28663/13-01-07-14, №28660/13-01-07-14, №28659/13-01-07-14 та податкову вимогу від 29.12.2021 №Ф-28667/13-01-07-14, рішення від 29.12.2021 №28666/13-01-07-14.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28660/13-01-07-14, №28661/13-01-07-14, №28662/13-01-07-14, №28663/13-01-07-14, №28665/13-01-07-14, №28669/13-01-07-14 якими ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції на загальну суму 392000,73 грн. та податкову вимогу від 29.12.2021 №Ф-28667/13-01-07-14, якою ОСОБА_1 нараховано недоїмку на загальну суму 148770,86 грн., а також рішення від 29.12.2021 №28666/13 -01-07-14 нараховано штрафні санкції на загальну суму 14877,08 на підставі донарахованої недоїмки з єдиного внеску.

Із вказаними рішеннями відповідача позивач не погоджується та вважає їх протиправними, оскільки податковий орган не повідомив його про проведення невиїзної позапланової перевірки, а наявні у позивача первинні документи бухгалтерського обліку спростовують висновки перевірки про порушення податкового законодавства.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за результатами, якої складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.11.2021 року № 22813/13-01-07-14-03/ НОМЕР_1 . Акт від 29.11.2021 року № 22813/13-01-07-14-03/ НОМЕР_1 був скерований у порядку ст.44 ПК України на податкову адресу позивача, а саме 82455, Львівська область, Стрийський район, с. Нижня Стинява рекомендованим листом з повідомленням про вручення №867, який отримано особисто згідно корінця поштового відправлення платником податків ОСОБА_2 08.12.2021. Рекомендований лист з повідомленням про вручення №867 був отриманий платником податку 08.12.2021 про, що свідчить відмітка у квитанції, яка долучається до матеріалів справи.

У подальшому, на підставі наказу №3590-ПП від « 21» «жовтня» 2021р в порядку пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, пп.69.2 ст.69, ст.79 ПК України контролюючим органом здійснено перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період 16.03.2020 року по 23.04.2021 року.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності встановлено заниження оподатковуваного доходу за період з «16» березня 2020 р. по « 31» грудня 2020 р., в сумі 635093,12 грн., за період з « 01» січня 2021 р. по « 23» квітня 2021 р., в сумі 322962,0 грн.,

За результатами перевірки за 2020 рік визначено загальний оподатковуваний дохід ППФО ОСОБА_1 в сумі 1456343,12 грн.

За результатами перевірки за 2021 рік визначено загальний оподатковуваний дохід ППФО ОСОБА_1 в сумі 487962,0 грн.

Відповідно до представлених документів, а саме банківських виписок Філії Львівського обласного управління AT «Ощадбанк» р.рах. НОМЕР_2 ППФО ОСОБА_1 отримував кошти від покупців за надані постуги та продаж товарів, а саме ТОВ «Роська» (39761917), Стрийська ЗШ №8 ( 22414436), Стрийський ЗЗСО №9 (22416155), ТОВ «ХІММЕЛЬ» (40206074), ТОВ "НАНА ПРОФІ УКРАЇНА" (43901632), ТОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» (37711540), ФОП ОСОБА_3 ), ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ) за період з 16 березня 2020 р. по 23 квітня 2021 р. на суму 1944305,12 грн.

Загальним оподатковуваним доходом фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування є виручка у грошовій та не грошовій формі, тобто всі суми коштів, що поступили на розрахунковий рахунок чи в касу підприємця в рахунок оплати за реалізовані товари, виконані роботи чи надані послуги.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Перевіркою достовірності відображеного показника у Податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 16 березня 2020 р. по 23 квітня 2021 р. встановлено:

1) Перевіркою відображених показників у додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи «Сума одержаного доходу» показників за період з 16 березня 2020 р. по 23 квітня 2021 р. у загальній сумі 1944305,12 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив отримання доходу від торгівлі побутової хімії, дезінфікуючих засобів , концентрату естеро-сивушного та надання послуг.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями) об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.3 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV (із змінами та доповненнями) для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних товарів або проданих (робіт, послуг).

В декларації про майновий стан і доходи за 2020р. (уточнена) підприємцем задекларовано витрати в сумі 806385,47 грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначено в розмірі 720209,55 грн., інші витрати в сумі 43075,60 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 43100,32 грн.

В декларації про майновий стан і доходи за 2021р. підприємцем задекларовано витрати в сумі 159000,0 грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані визначено в розмірі 159000,00 грн., інші витрати в сумі 0,0 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату в сумі 0,0 грн.

Фактично за даними перевірки сума витрат, безпосередньо пов`язаних з господарською діяльністю та документально підтвердженими ППФО ОСОБА_1 , визначена:

- за 2020р. у розмірі 750942,92 грн., в тому числі вартість придбаних товарно - матеріальних цінностей, що використані в діяльності визначена в розмірі 664767,0 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 43100,32 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг в сумі 43075,60 грн.

В ході перевірки ППФО ОСОБА_1 встановлено включення до складу витрат в 2020 році суму 55442,55 грн., яка документально не підтверджена. До перевірки не представлено первинні документи, що підтверджують факт понесення та оплати даних витрат, а саме: банківські виписки, платіжні доручення, фіскальниі чеки або інші документи, які підтверджують фактичну сплату коштів за товар чи надану послугу.

Відповідно до вищенаведеного, перевіркою встановлено порушення ст.167, ст.168, п. 177.2 , п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI із змінами та доповненнями в частині завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу за 2020 рік на суму 55442,55 грн.

Перевіркою правильності визначення ППФО ОСОБА_5 чистого оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан і доходи за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року, з даними про суми чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено перекручення даних в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2020-2021р.р„ що привело до заниження нарахувань та несплати бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 182429,58 грн., в т.ч. за 2020 рік в сумі 124296,42 грн. та за 2021рік в сумі 58133,16 грн., чим порушено ст.167, ст.168, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року, що підлягає сплаті до бюджету ППФО ОСОБА_5 встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності за 2020р. в сумі 124296,42 грн. та за 2021 рік в сумі 58133,16 грн.

Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік:

690535,67*18% = 124296,42 грн.

Розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік:

322962,0*18% = 58133,16 грн.

Всього : податку на доходи фізичних осіб 182429,58 грн.

Платником податків не спростовано фактів недекларування вищезазначених доходів. Інформація, яка спростовує наявність вини, пом`якшуючі обставини або обставини, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ст. 109 Податкового кодексу станом на день написання акта відсутня.

Проведеною перевіркою за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року встановлено заниження ППФО ОСОБА_5 чистого оподатковуваного доходу у 2020р. на суму 690535,67 грн. та у 2021 році на суму 322962,0 грн.

Враховуючи вищенаведене та на підставі Закону України від 28.12.14 № 71-VIII „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015р., об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Відповідно до вищенаведеного, ППФО ОСОБА_5 занизив нараховану суму доходу з якої утримується військовий збір за 2020р на суму 690535,67 грн. та у 2021 році на суму 322962,0 грн.

Перевіркою повноти нарахування військового збору за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року, встановлено не нарахування військового збору за 2020 рік на суму 10358,03 грн. та у 2021 році на суму 4844,43 грн., чим порушено пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-IV (із змінами і доповненнями).

Платником податків не спростовано фактів недекларування вищезазначених доходів. Інформація, яка спростовує наявність вини, пом`якшуючі обставини або обставини, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ст. 109 Податкового кодексу станом на день написання акта відсутня.

За результатами невиїзної документальної перевірки встановлено порушення вимог пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, ст.18, п.54.2 ст.54, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненями в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 5132,91 грн., в тому числі нарахований, але не сплачений податок станом на 23.04.2021 року в сумі 5132,91 грн., за березень 2020 року в сумі 812,91грн., квітень 2020 року в сумі 1800 грн., травень 2020 року в сумі 1800,00 грн., червень 2020 року в сумі 720,00 грн.

Перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) повноти військового збору, встановлено порушення вимог пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-IV (із змінами і доповненнями) в частині несплати військового збору в сумі 427,75 грн., в тому числі нарахований, але не сплачений військовий збір станом на 23.04.2021 року в сумі 427,75 грн., за березень 2020 року в сумі 67,75грн., квітень 2020 року в сумі 150 грн., травень 2020 року в сумі 150,00 грн., червень 2020 року в сумі 60,00 грн.

Крім цього, ППФО ОСОБА_5 (РНОК НОМЕР_4 ) не подано податкові декларації з податку на додану вартість за період з 11.12.2020р. по 23.04.2021р., чим порушено п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 ПКУ , п.203.1 ст. 203 ПКУ та 202.1 ст.202 ПКУ відповідно до якого податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

ППФО ОСОБА_5 (РНОК НОМЕР_1 ), не подавав податкові декларації з ПДВ. А тому контролюючий орган має самостійно за результатами проведення документальної перевірки визначити податкові зобов`язання з ПДВ такому суб`єкту господарювання (п.п. 54.3.1 п.54.3 ст.54 ПКУ).

Під час проведення перевірки було встановлено, що ППФО ОСОБА_5 протягом послідовних 12 місяців (з 16.03.2020р. по 20.11.2020р.) одержав сукупний дохід від реалізації товарів в розмірі 1030343,50 грн. Відтак, згідно з вимогами п. 181.1 ст. 181 ПКУ, був зобов`язаний зареєструватись платником ПДВ. Проте у встановлені терміни не подав необхідної для такої реєстрації заяви, чим порушив вимоги п. 183.2 ст.183 ПКУ.

На підставі наданих для проведення перевірки документів обліку та звітності встановлено, що ППФО ОСОБА_5 протягом періоду з 11.12.2020р. по 23.04.2021р. одержав дохід від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПКУ, у розмірі 748432,12 грн. Виходячи з наведеного вище, встановлено, що ППФО Боднар І.Б., починаючи з 11.12.2020 року зобов`язаний був визначати розмір податкових зобов`язань з ПДВ та сплачувати їх в повному обсязі та своєчасно до бюджету. Встановлено порушення вимог п. 183.2, п. 183.10, п. 188.1 ст. 188 ПКУ в частині несвоєчасної реєстрації платником ПДВ та не визначення податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 149686,42грн.

Розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.12.2020р. по 23.04.2021р. 748432,12 грн. х 20% = 149686,42 грн.

Платником податків не спростовано фактів недекларування вищезазначених доходів. Інформація, яка спростовує наявність вини, пом`якшуючі обставини або обставини, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ст. 109 Податкового кодексу станом на день написання акта відсутня та до матеріалів справи не долучена.

Відповідач звертає увагу, що позивач у позовній заяві жодним чином не спростовує порушення ним норм ПК України, що були встановлені контролюючим органом під час документальної перевірки.

Вважає, що Головне управління діяло згідно та у відповідності до норм національного законодавства, а доводи позивача викладені у позовній заяві безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позову.

У додаткових поясненнях позивач, зокрема, вказав, що відповідач не надав жодного доказу, який підтверджував здійснення ним надсилання позивачу копії наказу на проведення документальної позапланової перевірки, запитів, вимог щодо надання якихось документів для встановлення будь яких обставин. Вважає, що не дослідження контролюючим органом первинних документів, що стосуються його фінансово-господарської діяльності за період, який перевірявся, вказує на те, що висновки контролюючого органу про порушення мною норм податкового законодавства зроблені без належної оцінки та дослідження необхідних документів, що як наслідок, вказує на передчасність викладених в Акті перевірки висновків про порушення мною норм податкового законодавства та прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень. Тому, висновки відповідача є передчасними та хибними, оскільки зроблені без всебічного дослідження первинних документів, які є в наявності у позивача.

Ухвалою суду від 13.03.2025 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.04.2025.

02.04.2025 підготовче засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого-судді на лікарняному.

23.04.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14.05.2025.

14.05.2025 розгляд справи відкладено на 28.05.2025 за клопотанням представника відповідача.

28.05.2025 розгляд справи відкладено на 04.06.2025 за клопотанням представника відповідача.

04.06.2025 розгляд справи відкладено на 18.06.2025 у зв`язку із неявкою представника позивача.

18.06.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.06.2025.

25.06.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в судовому засіданні 02.07.2025 о 11:25 год.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до Акту від 29.11.2021 №22813/13-01-07-14/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року» (далі Акт перевірки), на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, п.2 ч. 1 ст. 13 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.10.2021 №3590-ПП, інспектором ГУ ДПС у Львівській області проведено документальна позапланова невиїзна перевірка ППФО ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.03.2020 року по 23.04.2021 року.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення вимог:

- п.183.2, п.183.10, п. 188.1 ст. 188 ПКУ в частині несвоєчасної реєстрації платником ПДВ та не визначення податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 149686,42грн.;

- п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 , п.203.1 ст. 203, 202.1 ст.202 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в частині не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 11.12.2020р. по 23.04.2021р.;

- пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, ст.18, п.54.2 ст.54, пп.168.1.2 и.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-V1 із змінами і доповненими в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 5132,91грн.;

- пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-IV (із змінами і доповненнями) в частині несплати військового збору в сумі 427,75 грн.;

- п.4 ч.1 ст.4, п.4 ч.2 ст.6, ч.1 п.З ст.7, п.11 ст.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-V1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено суму єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок за 2020 рік в сумі 148770,86 грн.;

- ст.167, ст.168, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині перекручення даних в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2020-2021р.р., що привело до заниження нарахувань та несплати бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 182429,58 грн., в т.ч. за 2020 рік в сумі 124296,42 грн. та за 2021 рік в сумі 58133,16 грн.;

- пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 , п.177.4.5 п.177.4 ст.177, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-IV (із змінами і доповненнями) в частині перекручення даних в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2020-2021 р.р., що привело до заниження нарахувань та несплати військового збору на загальну суму 15202,46 грн., в т.ч. за 2020 рік в сумі 10358,03 грн. та за 2021 рік в сумі 4844,43 грн.;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами і доповненнями) в частині подання до податкового органу звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень 2020 р., квітень 2020р., травень 2020р., за червень 2020р. (додаток 4) та Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою - платником податків (таблиці 1 додатка 5) за 2020р. із затримкою;

- п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- пп. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-IV із змінами та доповненнями в частині подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків 3-4 квартали 2020р., 1-2 квартали 2021р. та подання із затримкою;

-п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV із змінами і доповненнями (далі по тексту -Кодексу), в частині подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020-2021 р.р. із затримкою;

- п.63.3 ст.63, п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, в частині не подання повідомлення за формою № 20-ОПП за 2020- 2021 рр.

На підставі Акту перевірки податковим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28665/13-01-07-14, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 182429,58 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28662/13-01-07-14, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на доходи фізичних осіб, на суму 5132,91 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28661/13-01-07-14, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем по військовому збору на суму 427,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28663/13-01-07-14, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 15202,46 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28660/13-01-07-14, яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на додану вартість в сумі 1700,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28659/13-01-07-14, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовані штрафні санкції на суму 187108,03 грн., де 149686,42 грн. сума збільшення та 37421,61 грн. штрафні санкції.

29.12.2021 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу №Ф-28667/13-01-07-14 зі сплати єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 148770,86 грн.

Рішенням від 29.12.2021 №28666/13-01-07-14, ГУ ДПС у Львівській області встановлено порушення п.4 ч.І ст.4, п.4 ч.2 ст.6, ч.1 п.3 ст.7, п.11 ст.8, ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №24644/1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та за наслідками якої донараховано 148770,86 грн. єдиного внеску на підставі п.3 ч.11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року №24644/1 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та застосовані штрафні санкції на суму 14877,08 грн.

Вважаючи протиправними оскаржувані рішення та податкову вимогу відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз. 1 підп. 75.1.2 п. ст. 75 ПК України).

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абз. 5 підп. 75.1.2 п. ст. 75 ПК України).

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абз. 6 підп. 75.1.2 п. ст. 75 ПК України).

Пункт 78.1 ст. 78 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до підп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п. 79.2).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3).

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (п. 79.5).

У позовній заяві та додаткових поясненнях позивач стверджує, що про проведення перевірки його не було повідомлено, ним не було отримано жодного листа від контролюючого органу, в тому числі копії наказу ГУ ДПС у Львівській області від 21.10.2021 №3590-ПП про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача жодним чином не спростовує твердження позивача про нетримання ним наказу про проведення перевірки чи повідомлення про проведення перевірки.

Зі змісту Акту перевірки суд встановив, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.10.2021 №3590-ПП, а також письмове повідомлення від 21.10.2021 року про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано рекомендованим листом від 26.10.2021 №493 фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 .

Перевірка проведена в приміщенні ГУ ДПС у Львівській області за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Згідно п. 2.9 Акту перевірки, ППФО ОСОБА_5 скеровано повідомлення № 888/13-01-07-14-05 від 09.08.2021 про дату та місце проведення перевірки в якому визначено обов`язок надання документів до перевірки. Крім цього, додатково ППФО ОСОБА_5 скеровано лист № 28394/13-01-07-14-08 від 01.10.2021 про надання документів до перевірки (рекомендований лист № 493). ППФО ОСОБА_5 станом на 16.11.2021 року та 22.11.2021р. до перевірки не надано в повному обсязі первинних документів, про що зазначено в акті.

Отримання податкової інформації контролюючими органами регламентується статтею 73 ПК України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 (далі - Порядок №1245).

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, які пропонується надати, а також підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

За змістом пункту 10 Порядку №1245 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до підп. 73.3.3. п. 7.3. ст. 73 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Зміст зазначених положень дає підстави для висновку про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, які у відповідності до пункту 73.3 статті 73 ПК України є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Отже документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України виникає за наявності таких умов: отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Направлення відповідного запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 у справі №815/2596/17.

Пунктом 13 Порядку №1245 визначено, що запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 1, 2).

Згідно підп. 13) п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.

Суд встановив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вручення або не вручення позивачу (із зазначенням причин невручення) повідомлення №888/13-01-07-14-05 від 09.08.2021 про дату та місце проведення перевірки та вручення/не вручення поштового відправлення № 493, яким, як зазначено у Акті, позивачу направлено листа № 28394/13-01-07-14-08 від 01.10.2021 про надання документів до перевірки.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Пункт 85.6 ст. 85 ПК України передбачає, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Водночас, факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме шляхом складання акта про відмову у наданні документів. Про це Верховний Суд зазначав, зокрема, у постановах від 19.06.2025 року у справі № 420/35627/23, від 03.03.2021 року у справі № 824/638/18-а, від 08.09.2022 року у справі № 640/26351/20, від 11.07.2023 року у справі № 822/554/17, тощо.

Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження складання акта про відмову позивача у наданні документів.

У постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 також підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, сформовано висновок, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Верховний Суд у вказаній постанові окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

У постанові від 11.07.2024 у справі №320/7160/19 Верховний Суд зробив правовий висновок, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Також, Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі №813/4042/17 вказав, що аналіз пункту 73.3 статті 73 Податкового Кодексу України та Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 N1245 свідчать про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Суд також вважає, що факт проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки без належного повідомлення позивача про проведення такої перевірки, вплинув на права позивача, визначені, зокрема, пп. 17.1.8., 17.1.16. п. 17.1 ст. 17 ПК України, а саме на право позивача вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків; надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також у постановах від 08.09.2019 у справа №802/1069/13-а, від 01.04.2020 у справі №640/637/19, від 04.03.2020 у справі №0440/5658/18 Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки.

Отже, не дослідження контролюючим органом первинних документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності позивача за період, який перевірявся, вказує на те, що висновки контролюючого органу про порушення ним норм податкового законодавства зроблені без належної оцінки та дослідження первинних документів, що як наслідок, вказує на передчасність викладених в Акті перевірки висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги.

При цьому, позивачем подано до суду докази на спростування висновків відповідача про порушення ним податкового законодавства, викладених у Акті перевірки.

Зміст висновків наведених постанов Верховного Суду свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Отже, встановлені судом процедурні порушення щодо призначення та проведення перевірки позивача, що підтверджені матеріалами справи, дають підстави для висновку, що такі порушення є достатньою самостійною підставою для визнання її результатів незаконними та скасування прийнятих за результатами її проведення податкових повідомлень-рішень, рішення та податкової вимоги.

Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 19.06.2023 у справі №818/1319/16.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області податкові повідомлення-рішення від 29.12.2021 №28665/13-01-07-14, №28662/13-01-07-14, №28661/13-01-07-14, №28663/13-01-07-14, №28660/13-01-07-14, №28659/13-01-07-14 та податкову вимогу від 29.12.2021 №Ф-28667/13-01-07-14, рішення від 29.12.2021 №28666/13-01-07-14.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (с. Нижня Стинава, Стрийський р-н., Львівська обл., РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) сплачений судовий збір у розмірі 4445 (чотири тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 19 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 11.07.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович