Справа № 260/3889/25
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2025 рокум. Ужгород№ 260/3889/25

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Закарпатській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Полтавській області), яким просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 23 від 29.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34 Код СДРПОУ 1396792) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2025 р. про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою законодавством, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. та періоду догляду за дітьми ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ними 3-річного віку, з урахуванням відомостей трудової книжки від 07 серпня 1981 року НОМЕР_1 ;

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з часу набуття нею права на пенсію, а саме з 08.01.2025 р.;

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), мешканки АДРЕСА_1 солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34 Код ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211.20 грн.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.04.2025 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №23 від 29.04.2025 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Позивач зазначає, що у випадку, якщо поданих документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, шоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для зіпсування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Проте, ГУ ПФУ в Полтавській області не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки. Позивач зазначає, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 року та періоду догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку є протиправною, оскільки вищевказаний період підтверджується записами в трудовій книжці позивача та свідоцтвом про народження дітей. Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову у призначенні їй пенсії за віком, протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що 21.04.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши документи подані для призначення пенсії позивача, Головним управлінням в Полтавській області встановлено, що загальний страховий стаж відповідно до ст.24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік 2 місяці 6 дні. Наявного стажу роботи є недостатньо для призначення пенсії за віком. Згідно частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу роботи з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 року. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 років, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення за № 23 від 29.04.2025 р. про відмову у призначенні пенсії.

Представник відповідача 1 вказує, що оскільки заяву позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань відповідач 2, то ГУ ПФУ в Закарпатській області позбавлене фактичних та юридичних підстав з приводу надання обґрунтованих пояснень щодо відмови у призначенні пенсії, так як не здійснювало розгляд заяви.

Отже, ГУ ПФУ в Закарпатській області лише повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії.

Від відповідача 2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що 21 квітня 2025 року, позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV. Вказана заява, за принципом екстериторіальності, була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Аналізом наданих до заяви документів було встановлено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 2 місяці 6 днів , що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. Представник відповідача 2 зазначає, що до страхового стажу позивача не було зараховано наступні періоди роботи: по догляду за дітьми 13.03.1985 p., 10.10.1987р., 25.03.1989 р. оскільки у свідоцтвах про народження дітей відсутня позначка про отримання паспорта та відсутні документи, які підтверджують її виховання до трьох років; період ведення підприємницької діяльності 2016 р. та квітень 2019 р. оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також період роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. потребує уточнення, оскільки відсутня інформація про зміну назви організації. Стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважає, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 29.04.2025 правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV..

Представник відповідача 2 вказує, що оскільки заяву позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань відповідач 2, то ГУ ПФУ в Закарпатській області позбавлене фактичних та юридичних підстав з приводу надання обґрунтованих пояснень щодо відмови у призначенні пенсії, так як не здійснювало розгляд заяви.

Отже, ГУ ПФУ в Закарпатській області лише повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 01 січня 2025 року позивачка досягла віку 60 років та 29.04.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Вказану заяву позивачки, яка надійшла до територіального органу Пенсійного фонду України 21.04.2025, було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Полтавській області та прийнято рішення за №23 від 29.04.2025 р. про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно вказаного рішення було встановлено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 07 місяців 26 днів, з урахуванням роботи в Словаччині страховий стаж становить 31 рік 02 місяці 06 днів

За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано наступні періоди роботи:

- по догляду за дітьми 13.03.1985 p., 10.10.1987р., 25.03.1989 року, оскільки у свідоцтвах про народження дітей відсутня позначка про отримання паспорта та відсутні документи, які підтверджують її виховання до трьох років;

- період ведення підприємницької діяльності 2016 р. та квітень 2019 р. оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також період роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. потребує уточнення, оскільки відсутня інформація про зміну назви організації. Стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачка вважає, що має право на призначення пенсії з 08.01.2025 року, а рішення відповідача 2 про відмову у призначення пенсії вважає протиправними, тому звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

За приписами пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В даному випадку до заяви про призначення пенсії позивачкою було надано, зокрема свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 № НОМЕР_3 від 01.04.1985 року, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 № НОМЕР_3 від 01.04.1985 року, ОСОБА_3 № НОМЕР_4 від 21.10.1987 та свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 від 14.11.2024 (видане повторно), де мати вказана ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Пунктом «ж» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Частинами першою та другою статті 179 Кодексу законів про працю України в редакції, яка діяла у спірному періоді, передбачено, що жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю сімдесят календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох чи більше дітей - сімдесят) календарних днів після родів, які обчислюються сумарно і надаються жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, і, за їх бажанням, частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню (відповідно до Закону N 871-12 від 20.03.91 частково оплачувані відпустки, передбачені цією статтею, з 1.01.92 надаються жінкам до досягнення дитиною віку трьох років).

Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. У разі, коли дитина потребує домашнього догляду, жінці надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Статтею 181 Кодексу законів про працю України в той самій редакції встановлено, що частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Тобто, за законодавством, яке діяло на час догляду позивачкою за дитиною до досягнення нею три річного віку, до загального стажу роботи зараховувався час оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років відповідно до статті 179 КЗпП), а також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Оскільки в спірний період позивач вважалася непрацюючою матір`ю, а до страхового (загального) стажу за приведеними правовими нормами зараховувався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, а отже період догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 повинен бути зарахований до страхового стажу позивачки.

Надання позивачем свідоцтва про народження дитини є достатнім для підтвердження часу догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, відповідно до вимог пункту 11 Порядку №637.

Щодо позовних вимог у частині зарахування періодів роботи з 02.02.1998 по 23.09.2002, суд вказує наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідачем вказані переди не зараховані до страхового стажу позивачки, оскільки відсутня інформація про назви організації.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 від 07 серпня 1981 року НОМЕР_1 позивачка працювала в період з 02.02.1998 р. (Ужгородський міський відділ народної освіти УРСР - ДИТСАД-ЯСЛА №1) - 23.09.2002 р. (Дошкільний навчальний заклад №1 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області), що також підтверджується довідкою №01-09/7 від 20.01.2025 р. та довідкою №01 -09/8 від 20.01.2025 р, наявними у матеріалах справи.

Так, відповідно до довідки №01-09/7 від 20.01.2025 р. встановлено, що Рішенням ХХУ III сесії Ужгородської міської ради УІІ скликання №1289 «Про зміну назв та затвердження Статутів освітніх закладів міста» від 11.10.2018 р. Згідно цього дошкільний навчальний заклад №1 перейменовано на «Заклад дошкільної освіти №1 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області, комунальної власності з 01.12.2018 р. Наказ по ЗДО №1 за №251к від 11.12.2018 р. Відповідно до довідки №01-09/8 від 20.01.2025 р. встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно в період з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. працювала в закладі дошкільної освіти №1 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області, комунальної власності.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- ХП (Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом І Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 12.08.1993 № 637 (Порядок №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами В даному випадку у позивача наявна трудова книжка

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 (Інструкції №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Окрім того. Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16- а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначені пенсії.

Вищевказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 04.07.2023 року по справі №580/4012/19.

За ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право відповідача на проведення перевірки. У відповідності до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Крім того, відповідно до пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає пенсію, повинен надавати допомогу непрацюючим особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач 2 не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність не зарахування до страхового стажу позивачки також періодів роботи з 02.02.1998 по 23.09.2002.

Таким чином, оскаржуване рішення від 29.04.2025 №23 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою відновлення прав позивача в цій частині слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди догляду за дітьми 13.03.1985 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також періоди роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р..

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з часу набуття нею права на пенсію, а саме з 08.01.2025 р., суд вказує наступне.

У відповідності до пункту 1 абзацу 1 частини 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсійним законодавством визначено, що призначення пенсії та підготовка документів до її виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому останні мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного та дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки періоди догляду за дітьми 13.03.1985 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також періоди роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.08.1981 року та повторно розглянути заяву позивачки від 21.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Так, позивачем для звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується матеріалами справи, відтак вказані судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, буд.34, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, буд.34, ) від 29.04.2025р. № 23 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, буд.34, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також періоди роботи з 02.02.1998 р. по 23.09.2002 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.08.1981 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, буд.34, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м.Полтава, вул.Гоголя, буд.34, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору