Справа № 580/2833/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року справа № 580/2833/25
10 годин 11 хвилин м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/2833/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [в режимі відеоконференції представник позивача - адвокат Тарасов Сергій Олексійович, діє на підставі ордеру серії АА №1546986] до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (провулок Феодосія Макаревського 1-А, м. Дніпро, 49005, ) [в режимі відеоконференції представник відповідача - адвокат Довженко Олександр Вадимович, діє на підставі довіреності від 04.06.2024], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ) [представник не прибув], Комунальний заклад «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» (вул. Захисників України 22, м. Черкаси, 18005, ) [представник не прибув] про визнання протиправною бездіяльності, відсутності компетенції та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

17.03.2025 вх. №13182/25 представник позивача адвокат Тарасов С.О. (ордер серії АА №1546986) просить (редакція від 15.04.2025):

- встановити відсутність повноважень у Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на складання довідки без дати та номеру, якою 13.12.2024 підтверджено проведення заочного огляду ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ щодо складання довідки без дати та номеру якою 13.12.2024 підтверджено проведення заочного огляду ОСОБА_1 ;

- визнати нечинною довідку без дати та номеру, складену Державною установою Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ про заочний огляд ОСОБА_1 ;

- стягнути з Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 350 000 грн.

07.07.2025 вх.№34420/25 представник позивача у заяві просить залишити частково заявлені позовні вимоги без розгляду у частині: стягнення з Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 350 000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.02.2024 у справі №990/150/23 зазначає, «що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлений позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах».

Оскільки першочерговим для суду є перевірка обґрунтованості позовної заяви, з`ясування суб`єктного складу цих відносин, предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог і фактичних обставин, то суд 24.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху (недоліки можуть бути усунуті шляхом: обґрунтування змісту і характеру порушеного права та джерела стягнення відшкодування у контексті характеру завданої шкоди (ступеню спричиненої шкоди) з обгрунтуванням причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом позивача; підтвердження витрат на правничу допомогу; редакції позовної заяви із описом додатків із зазначенням кількості аркушів; 10.04.2025, 18.04.2025 продовжив строк для усунення недоліків з урахуванням нової редакції позовної заяви від 15.04.2025.

Некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням судочинства (позиція Верховного Суду у постанові від 2 жовтня 2024 року у справі №372/3733/22).

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову; п.43 - формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України.

24.04.2025 вх.№21100/25 представник позивача надав до суду клопотання про усунення недоліків позову, додав копію статуту відповідача, вказав, що згідно пл. 2 п. 5 розділу V Статуту джерела стягнення відшкодування моральної шкоди є власні надходження відповідача, як юридичної особи за надані послуги, виконані роботи.

05.05.2025 (у перший робочий день після відпустки судді з 25.04.2025) суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, треті особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України, комунальний заклад «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, що буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження, призначав підготовчі судове засідання для вирішення завдань ст.180 КАС України. Суд задовольнив клопотання представника відповідача про поновлення строку для надання відзиву і відмовив у передчасному клопотанні представника позивача щодо розгляду справи у закритому режимі (за відсутності доказів з грифом таємно, цілком таємно, ДСК і за участі представників позивача і відповідача у режимі ВКЗ). 11.06.2025 секретар склала акт про допущення технічної помилки під час проведення ВКЗ (а.с.240, а.с.246, а.с.256 т.1). 17.06.2025 суд (протокольною ухвалою) закрив підготовче провадження і призначив розгляд справи по суті.

07.07.2025 вх.№34632/25 ОСОБА_1 надала до суду заяву про заборону поширення конфіденційної інформації.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА і ТРЕТІХ ОСІБ

В обгрунтуванні позовних вимог зазначено (а.с.46-53 т.1): ЦМСЕКМОЗ державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» діяла без повноважень - допустила порушення прав та законних інтересів позивача (а.с.48 т.1 - без окреслення/власного уявлення щодо порушення якого саме інтересу чи права позивача). З 03.12.2024 ЦМСЕКМОЗ державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» втратила повноваження на проведення перевірок обгрунтованості рішень та/або переолгяд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно позивача. Позивач вважає протиправними дії ЦМСЕКМОЗ державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», а видану довідку без дати та номеру про заочний огляд позивача (проведений 13.12.2024) такою, що належить скасуванню (а.с.48.т.1).

24.04.2025 вх.21100/25 у заяві на усунення недоліків представник позивача зазначив: відповідачем є юридична особа, якій тимчасово було делеговано МОЗ України публічно-владні функції на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень щодо Центральної медико-соціальної експертної комісії, що у подальшому скасовано МОЗ України на час виникнення спірних правовідносин, однак у подальшому делеговано інші публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства (а.с.58 т.1).

25.06.2025 вх.№32485/25 у відповіді на відзив (а.с. 17-22 т.2) представник позивача вказує, зокрема: позивач станом на 19.09.2022 не була посадовою особою (доручено здійснити перевірку встановлення інвалідності особам чоловічої статі віком від 25 до 50 років, яким інвалідність установлена після 24.02.2022) і застосування до неї рішення РНБО, введеного у дію Указом Предидента України, як підстави проведення перевірки обгрунтованості та скасування рішення Черкаської міжрайонної МСЕК №2 є необгрунтованим. Рішення про скасування попереднього рішення комісії приймається у разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи. Позивачку не повідомляла ЦМСЕКМОЗ щодо засідання 13.12.2024. Відповідач станом на 13.12.2024 не мав ліцензії з медичної практики, тому не міг здійснювати діяльність зі скасування групи інвалідності ОСОБА_1

21.05.2025 вх.№25891/25 третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» (представник ознайомився з матеріалами справи 12.05.2025 - а.с.74 т.1) пояснює таке: відповідно до рішення міжрайонної МСЕК №2 від 19.09.2022 позивач визнана особою з інвалідністю ІІ групи від загального захворювання безтерміново. Рішення винесене на піставі постанови КМУ №1317, наказу МОЗ України від 05.09.2011 №561, постанови КМУ від 08.03.2022 №225 - не оскаржене до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України (далі - ЦМСЕКМОЗ). 11.04.2024 відповідно до копії протоколу невідкладного обшуку слідчими головного управління ДБР оригінал медико-експертної справи позивачки вилучені (а.с.100-103 т.1) в рамках кримінального провадження від 21.10.2024 №0000923 (не повернуті) і про таке повідомлений адвокат Тарасов С.О. (а.с.104 т.1). Відповідно до листа ЦМСЕКМОЗ від 24.12.2024 №89/03-15 до закладу направлені довідки форми №167/0 стосовно осіб, які не визнані особами з інвалідністю за рішенням центральної комісії для вручення. Постановою КМУ від 08.11.2024 №1276 внесені зміни до п.13 Положення про медико-соціальну експертизу. Відповідно до Указу Президента України №732/2024, постанови КМУ від 15.11.2024 №1338, рішення Черкаської обласної ради від 03.04.2025 №29-1/VІІІ КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» ліквідований як юридична особа з владними повноваженнями. Оцінювання покладене на кластерні та надкластерні лікарні Черкаської області з 01.01.2025.

03.06.2025 вх.№28304/25 третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у заяві зазначає: з 19.09.2022 на підставі виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №639221 позивачу призначена пенсія; у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою - пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлена інвалідність. 30.12.2024 отриманий від ЦМСЕКМОЗ лист від 24.12.2024 №90/03-16 про направлення форми первинної облікової документації №167/о, тому з 01.01.2025 припинено виплату пенсії по інвалідності, повідомлена позивач листом від 10.01.2025 №2300-0401-8/2504. Виплата пенсії є похідною від наявного статусу особи з інвалідністю. Представник стверджує: довідка є чинною і належить обов`язковому застосуванню. У випадку надходження інших документів про результати оцінювання повсякденного функціонування особи у частині поновлення інвалідності позивачу - рішення про поновлення виплати пенсії буде переглянуто у порядку, визначеному законодавством (а.с.123-125 т.1).

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

12.05.2025 вх.№24001/25 представник - адвокат просив про участь в режимі ВКЗ під час розгляду справи.

10.06.2025 вх.№29694/25 у відзиві на позовну заяву вказано про необгрунтованість і безпідставність позовної заяви, зокрема: з 26.10.2024 на відповідача покладені обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України (згідно з п.8 наказу від 26.10.2024 №1809 Комісія проводить перевірку, зокрема, за запитами правоохоронних органів обгрунтованості рішень, прийнятих обласними комісіяит і у разі необхідності вкасовує їх) абз.10 п.13 Положення, затвердженого постановою КМУ №1317 в редакції від 08.11.2024 №1276 ЦМСЕКМОЗ на виконання постанови або за запитом правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абз.4 п.13 цього Положення проводить перевірку обгрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно особи, зазначеної у запиті і приймає відповідні рішення (щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку). До ЦМСЕКМОЗ надійшли листи СБУ від 04.11.2024 №14/1-6971 та ДБР від 06.11.2024 №10-2-02-01-27449 згідно з якими Міністерством охорони здоров`я України доручено ЦМСЕКМОЗ здійснити перевірку достатності підстав для встановлення групи інвалідності посадовим особам відповідних державних органів і органів місцевого самоврядування, тобто обгрунтованості рішень стосовно осіб, зокрема: позивачки у справі. ЦМСЕКМОЗ виявлені незаперечні і достатні медичні підстави для скасування рішення Черкаської міжрайонної МСЕК №2, що прийняте заочно - без огляду ОСОБА_1 . ЦМСЕКМОЗ доручено перевірити обгрунтованість експертного рішення згідно з документами, що представлені у вересні 2022 року, тому огляд ОСОБА_1 не передбачався - проводилась перевірка обгрунтованості встановлення вперше інвалідності у 2022 безтерміново, без огляду на МСЕК, заочно, без огляду пацієнтки за відсутності всебічного обстеження під час направлення на МСЕК, позаяк задача МСЕК відновити функції, що втрачені пацієнтом. Встановлення групи інвалідності не відновлює функції організму без призначення адекватних реабілітаційних заходів та їх виконання. Група інвалідності безтерміново (за чинним на той час законодавством) встановлювалася у випадках, коли призначення повторного переогляду наступає у разі досягнення пацієнтом пенсійного віку, наявні підтверджені стійкі незворотні зміни органів та систем або стан особи відповідає Переліку, затвердженому постановою КМУ від 21.01.2015 №10. ЦМСЕКМОЗ мала повноваження для скасування рішення Черкаської міжрайонної МСЕК №2. 20.02.2025 слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань вилучено у ЦМСЕКМОЗ медико-експертні справи на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 11.02.2025 у справі №757/6455/25-к, тому відповідач з поважних причин не міг надати суду докази і відзив після отримання ухвали про відкриття провадження. У задоволенні позовних вимог належить відмовити, позаяк повноваження, права і обов`язки ЦМСЕКМОЗ припинилися 31.12.2024 згідно з абз.2 та 6 п.3 постанови від 15.11.2024 №1338, що покладені наказом МОЗ України від 03.12.2024 №2022. (а.с.133-136 т.1).

30.06.2025 вх.№33051/25 представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив зазначив: чинними нормативно-правовими актами не було встановлено обмежень за професійними, гендерними чи іншими ознаками для проведення перевірки обгрунтованості рішень та/або переоглядів шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно осіб, тому позиція сторони позивача є хибною, позаяк ЦМСЕКМОЗ було доручено перевірити обгрунтованість експертного рішення саме за документами, що надані на МСЕК у вересні 2022 року (без огляду пацієнтки - заочно за документами 2022 року). На підтвердження здійснення законної діяльності ЦМСЕКМОЗ представник надав копії ліцензії та витягу відомостей з ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики (а.с.29-37, а.с.61-63 т.2).

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що Голова ЦМСЕКМОЗ листом з додатками від 24.12.2024 №89/03-15 на адресу Черкаського обласного центру МСЕ направлено 21 довідку відповідно до реєстру і повідомила, зокрема: до ЦМСЕКМОЗ надійшов лист СБУ від 04.11.2024 №14/1-6971 та ДБР від 06.11.2024 №10-2-01-27449 згідно з яким Комісію зобов`язано провести перевірку обгрунтованості рішення щодо встановлення відповідної групи інвалідності особам шляхом проведення медико-соціальної експертизи згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 в редакції від 08.11.2024 №1276, відповідно проведено перевірку, надсилаємо оригінали довідок для видачі особам, яких не визнано особами з інвалідністю (а.с.106 т.1).

Суд встановив, що КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» 02.01.2025 №16/01-09/1 листом (ідентифікатор Укрпошти 384) направив ОСОБА_1 довідку і повідомив, що у разі незгоди з рішенням - можете звернутися за адресою, вказаною у довідці (а.с.107 т.1).

До суду 07.07.2024 надійшла заява від ОСОБА_1 про таке: не даю згоду та забороняю поширювати стосовно мене конфіденційну інформацію, що становить лікарську таємницю, а саме інформації про мою хворобу, межичне обстеження, огляд та їх результати (а.с.101-102 т.2).

Загальновідомо, що Міністерство охорони здоров`я України спільно з правоохоронними органами продовжує перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій, що стосуються встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. Такі перевірки відбуваються відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України (06.07.2025 / https://sud.ua/uk/news/ukraine/335324-v-ukraine-annulirovali-sotni-resheniy-msek-po-invalidnosti-dolzhnostnykh-lits-gosorganov-prodolzhayutsya-proverki).

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, зважаючи на те, що діагоз та відомості медичного обстеження позивача не перевіряються судом і не озвучуються у судовому засіданні під час дослідження доказів за участі адвокатів - преставників сторін у режимі ВКЗ, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України). Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ст.22 Конституції України). Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ст.27 Констиуції України). Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ст.32 Конституції України). Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм (ст.49 Конституції України). Відповідно до ст.64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Закон України 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях. За державним службовцем, який втратив працездатність під час виконання посадових обов`язків, посада зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності (ст.87). Закон України 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Відповідно до ч.9 ст.86 Закону № 1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років (частина дев`ята статті 86 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2249-VIII від 19.12.2017 / https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1697-18/ed20240923#Text). ДПС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/227-2019-%D0%BF#Text).

Відповідно до Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875-XII) державне управління з питань забезпечення прав осіб з інвалідністю та їх соціальної захищеності здійснюється у межах повноважень центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (ст.8 ). Особа з інвалідністю може відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги, якщо вона не повною мірою відповідає її потребам (ст.39). Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ст.3).

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 06.10.2015 № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 2961-IV) інвалідність - це міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що під час взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю у рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності (абзац восьмий частини першої статті 1 Закону № 2961-IV).

Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII передбачено: ст.3 пацієнт - фізична особа, яка звернулася за медичною та/або реабілітаційною допомогою або медичною послугою та/або якій така допомога або послуга надається; ст.8 - судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством; ст.9 - рішення про обмеження прав громадян, пов`язані із станом їх здоров`я, можуть бути оскаржені в судовому порядку; Порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог законодавства України щодо захисту персональних даних. Захист інформації в електронній системі охорони здоров`я здійснюється у встановленому законодавством порядку (ч.1 ст.24-2); ч.2 ст.24-2 доступ до відомостей про пацієнта, що містяться в електронній системі охорони здоров`я, можливий лише у разі отримання згоди такого пацієнта (його законного представника) у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Без згоди доступ до відомостей про пацієнта можливий лише: за наявності ознак прямої загрози життю пацієнта; у разі неможливості отримання згоди такого пацієнта чи його законного представника (до часу, коли отримання згоди стане можливим); за рішенням суду; рішення про обмеження прав громадян, пов`язані із станом їх здоров`я, можуть бути оскаржені в судовому порядку; ст.39-1 «право на таємницю про стан здоров`я» - пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані під час його медичного обстеження; забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта; ст.40 «лікарська таємниця» - медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. Під час використання інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, у тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: ч.1 ст.5 - 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (п.75), акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє упродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин (п.80) (висновки у постанові КАС ВС у справі № 640/32072/20 ЄДРСР 115146211).

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права й обов`язку. Визначаючи підстави позову як складові елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права. Правовою позицією Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований унаслідок казуального тлумачення цієї норми під час касаційного розгляду конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду (висновки КАС ВС у справі № 260/6699/24 ЄДРСР 127308577).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування (ч.6 ст.7 КАС України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Касаційний цивільний суд у постанові від 1.06.2022 у справі №686/4698/20 висновує: визнання недійсними витягів із списку та довідок, виданих ЖБК, є неналежним способом захисту прав та інтересів. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті витяги із списків та довідки, видані ЖБК, не є тими документами, до яких законодавець допускає застосування конструкції недійсності, що має бути направлена на недопущення або присікання порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлення.

Верховний Суд у справі № 680/933/21 висновує: видана сільською радою довідка про прийняття спадщини не встановлює будь-яких прав та обов`язків, вона містить лише відомості про факт прийняття спадщини, з яким не погоджується позивачка. Тому оскарження такої довідки не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2018 у справі № 800/559/17 зазначила, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» варто тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, що взагалі не належать судовому розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 490/9823/16-ц сформований висновок про те, що спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених МСЕК, є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 821/1524/17 медико - соціальна експертна комісія є суб`єктом владних повноважень лише у вертикальних відносинах з особами, стосовно яких прийняте відповідне рішення.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або у порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Невиконання уповноваженим органом законодавчо встановлених вимог щодо обґрунтованості та умотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності (правова позиція Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №380/16070/21).

Згідно з пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, що спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 1.10 розділу І Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 №561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за №1295/20033 під час огляду у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 р. за №1508/21816 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» затверджені форми первинної облікової документації, що використовуються в медико-соціальних експертних комісіях: форму первинної облікової документації №157/о «Акт огляду медико-соціальною експертною комісією» та інструкцію щодо її заповнення; форму первинної облікової документації № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» та інструкцію щодо її заповнення; форму первинної облікової документації № 167/о «Довідка про невизнання інвалідом» та інструкцію щодо її заповнення. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а, від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19 під час розгляду по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку.

Розглядаючи по суті спір у справі щодо оскарження рішення МСЕК, суд перевіряє правомірність висновку лише у межах дотримання порядку його прийняття. Суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності рішення МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права (висновок у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16).

Наказом МОЗ України від 05.06.2012 № 420 із змінами від 10.12.2024 № 2067 затверджені Порядок встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Як відомо, за владно-регулятивною природою усі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві належать лише ті вимоги, що відновлюють порушені права чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. Застосування конкретного захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Оскільки до матеріалів справи представник позивача на підтвердження доводів, що позивач проходив відповідні огляди у Комунальному закладі «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради», результати якого протиправно скасовані відповідачем, а також під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів не працювала та не була посадовою особою державного органу - доказів не надав, то суд зазначає, що особа з іменем ОСОБА_1 як суб`єкт Едекларування у різні роки має зареєстроване місце проживання у м.Кам`янка Черкаської області (https://youcontrol.com.ua/catalog/individuals/declaration/4dd7860e-8712-44fe-800a-830d26d8bdd3/; https://public.nazk.gov.ua/documents/c052e8d0-d3da-4acb-9db1-6f194a765423).

Вислів «під час» походить від української мови, і він використовується для позначення періоду часу, коли відбувається певна подія або дія (https://uainformation.com/pro-ukrayinu/ukrayinske-slovo/pid-chas-chy-pidchas-pravopys-znachennya-synonimy-ta-orfografiya/#google_vignette).

Суд вважає, що складання акта огляду МСЕК від 19.09.2022 є однією із дій тривалого процесу встановлення інвалідності щодо визначення наявності стійкого розладу функцій організму, що обмежує життєдіяльність людини, та визначення відповідної групи інвалідності, що здійснюється медико-соціальною експертною комісією на підставі медичних документів та обстежень не лише в день складання акта огляду (у тому числі заочного).

Висновок будь-якої МСЕК у частині правильності визначення ступеня втрати працездатності, встановлення певної групи інвалідності, з інших питань медичного характеру оскаржується до спеціально уповноважених органів та установ. Суд, у свою чергу, перевіряє висновок МСЕК на предмет дотримання процедури проведення огляду та прийняття відповідного рішення.

У межах розгляду адміністративної справи суд не може надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів МСЕК під час застосування ними окремих методів огляду позивача, дослідженні медичної документації та визначенні діагнозів, що відповідно потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Надаючи оцінку помилковому твердженню представника позивача, що станом на 13.12.2024 не мав ліцензії з медичної практики, тому не міг здійснювати діяльність зі скасування групи інвалідності ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до копії ліцензії МОЗ України медична практика серії АГ №599001 від 13.12.2011 код юридичної особи 03191673 Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (строк дії з 21.11.2011 за рішенням від 21.11.2011 №43 - а.с.61 т.2; витяг відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики - а.с.62 т.2).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 285 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики» господарська діяльність з медичної практики (далі - медична практика) - вид господарської діяльності у сфері охорони здоров`я, що провадиться закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями з метою надання медичної допомоги та медичного обслуговування на підставі ліцензії. Ліцензіат зобов`язаний: зберігати лікарську таємницю; дотримуватися вимог до ведення форм первинної облікової документації, затверджених МОЗ, а також вимог, передбачених Порядком функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 411 «Деякі питання електронної системи охорони здоров`я» (Офіційний вісник України, 2018 р., № 46, ст. 1604), та порядками ведення відповідних реєстрів центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я, затвердженими МОЗ; зареєструватися в Реєстрі суб`єктів господарювання у сфері охорони здоров`я центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я. Відповідно до п.3 дія цих Ліцензійних умов не поширюється на господарську діяльність, пов`язану із здійсненням судово-медичної гістології, судово-медичної експертизи, судово-медичної імунології, судово-медичної криміналістики, судово-медичної токсикології, судово-медичної цитології, судово-психіатричної експертизи.

Надаючи оцінку необгрунтованій вимозі - встановити відсутність повноважень у Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на складання довідки без дати та номеру, якою 13.12.2024 підтверджено проведення заочного огляду ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Основними завданнями МОЗ є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечення формування та реалізація державної політики у визначених сферах (https://moz.gov.ua/uk/polozhennja-pro-ministriv), здійснює: контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров`я, зокрема про медико-соціальну експертизу; проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи; затверджує порядки, зокрема: проведення судово-медичної експертизи; затверджує порядки: організації та проведення експертизи.

Відповідно до наказу МОЗ України від 03.12.2024 №2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» (https://moz.gov.ua/uk/decrees/nakaz-moz-ukrayini-vid-03-12-2024-2022-pro-pokladannya-prav-ta-obov-yazkiv-centru-ocinyuvannya-funkcionalnogo-stanu-osobi) відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90) вирішено покласти права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ), п.3 - визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 26 жовтня 2024 року № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2024 року № 1900), Директору державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (Денису Варивончику) забезпечити роботу Центру оцінювання функціонального стану особи. Наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 3 цього наказу, що набирає чинності з 01 січня 2025 року.

Відповідно до наказу МОЗ України (відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (із змінами), пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90)) від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я від 03.12.2024 № 2022) покладені права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код згідно з ) з дати підписання цього наказу.

У постанові від 31.08.2018 у справі № 822/1815/16 Верховний Суд вказав на те, що у разі визнання незаконним (протиправним), індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Оскільки позивач не надав доказів нечинності наказів від 26.10.2024 № 1809, від 03.12.2024 №2022, то суд не встановив відсутності повноважень у Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на складання довідки без дати та номеру, якою 13.12.2024 стосовно ОСОБА_1 , то у задоволенні цієї вимоги належить відмовити як безпідставній, позаяк відповідач здійснював перевірку заочно (без огляду позивача) медико-соціальну експертизу щодо обгрунтованості рішення за документами у 2022 році ().

Надаючи оцінку вимозі - визнати протиправними дії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ щодо складання довідки без дати та номеру якою 13.12.2024 підтверджено проведення заочного огляду ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» введеним в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року № 732/2024 визначена мета - забезпечення належного захисту прав та законних інтересів громадян України, посилення протидії корупції в державних органах, недопущення зловживань у сфері медико-соціальної експертизи, а також рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів.

Відповідно до постанови КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (втратила чинність на підставі постанови КМУ від 15.11.2024 № 1338) затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, яким передбачено у п.13 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх (абзац четвертий пункту 13 в редакції постанови КМУ № 1276 від 08.11.2024); на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил (пункт 13 доповнений новим абзацом згідно з постановою КМУ від 08.11.2024 № 1276).

Відповідно до абзацу третього пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, та з метою приведення у відповідність до законодавства системи обліку й звітності служби медико-соціальної експертизи згідно з п.1.28 наказу МОЗ України від 30.07.2012 № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я від 10.12.2024 № 2067) затверджені форма первинної облікової документації № 167/о «Довідка про невизнання інвалідом» та інструкція щодо її заповнення (Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Довідка про невизнання інвалідом» (далі - форма № 167/о); 2. Форма № 167/о видається медико-соціальною експертною комісією (далі -МСЕК) про невизнання хворого інвалідом. 3. Форма № 167/о ведеться у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК. 4. У пункті 1 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові хворого, не визнаного інвалідом. 5. У пункті 2 зазначається дата народження хворого. 6. У пункті 3 зазначається місце проживання хворого. 7. У пункті 4 зазначається дата огляду хворого МСЕК з питань встановлення групи інвалідності. 8. У пункті 5 зазначається профіль МСЕК, яка проводила медико-соціальну експертизу. 9. Форму № 167/о підписує голова МСЕК та завіряє печаткою МСЕК).

Згідно з наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» визнані такими, що втратили чинність: 1) наказ Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033; 2) наказ Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1504/21816 (наказ набирає чинності з 01 січня 2025 року, але не раніше дня його офіційного опублікування).

Позивач просить визнати протиправними дії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ щодо складання довідки без дати та номеру якою 13.12.2024 підтверджено проведення заочно медико-соціальної експертизи стосовно ОСОБА_1 , проте заочний огляд ОСОБА_1 не проводився і не передбачався - проводилась перевірка обгрунтованості встановлення вперше інвалідності у 2022 безтерміново, без огляду на МСЕК, заочно, без огляду пацієнтки за відсутності всебічного обстеження під час направлення на МСЕК згідно з документами, що представлені у вересні 2022 року.

Позивач обираючи спосіб захисту щодо протиправних дій, не врахував похідну частину відповідно до п.3 ч.1 ст.5 КАС України - не визначив спосіб відновлення (не вказав зміст і характер порушеного порушеного права позивача), суд доходить висновку про необгрунтованість цієї вимоги та достатні підстави для відмови у її задоволенні.

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

Надаючи оцінку вимозі - визнати нечинною довідку без дати та номеру, складену Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ про заочний огляд ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Суд встановив, що у пункті 4 довідки форми №167/о (зазначається дата огляду хворого МСЕК з питань встановлення групи інвалідності) зазначено: 13.12.2024 - заочно; у пункті 5 довідки форми №167/о зазначений профіль МСЕК, яка проводила медико-соціальну експертизу: Центральна МСЕК і довідка містить підпис Голови МСЕК і печатку ЦМСЕК МОЗ України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 висновує: саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

За оцінених доказів і перевірених доводів суд не встановив підстав для визнання нечинною довідки без дати та номеру, складену Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у складі якої діяла Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ стосовно ОСОБА_1 за здійсненої перевірки заочно, позаяк наслідки нечинності відповідно до ст.245 КАС України передбачені до нормативно-правових актів і на довідку форми №167/о не поширюються.

Оскарження рішення комісії в адміністративному порядку може бути лише щодо підстав та повноважень органу, який приймає рішення, та відповідно до способу прийняття такого рішення. Законність самого висновку з питань, зокрема, відповідності стану здоров`я особи висновкам комісії щодо наявності захворювання чи встановлення інвалідності не є завданням адміністративного судочинства.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд розглядає адміністративну справу у межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі №826/11086/18).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах 30 жовтня 2019 року у справі №316/2721/15-а (2-а/316/90/15), від 11 листопада 2020 року у справі №640/19903/19, від 26 липня 2021 року у справі № 420/2068/19.

Суд не вправі втручатися в діяльність державних органів/установ, що застосовують надані саме їм у межах законодавства повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Питання встановлення або не встановлення особі інвалідності відноситься виключно до компетенції медико-експертних установ, які приймають рішення на підставі результатів повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Суд зазначає, що довідка про те, що 13.12.2024 ОСОБА_1 оглядалася заочно була видана ЦМСЕКМОЗ, який діяв у межах повноважень, у порядку і у спосіб передбачені законодавством, за результатом здійсненої перевірки обгрунтованості рішення у 2022 на підставі документів, що надійшли до МСЕК у 2022 році (огляд - заочний), тому суд доходить висновку за відсутності порушеного права позивача у спірних правовідносинах про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не належать розподілу, позаяк позивачеві у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не належать розподілу.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення суду направити учасникам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» [провулок Феодосія Макаревського 1-А, м. Дніпро, 49005, ];

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ], комунальний заклад «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» [вул. Захисників України 22, м. Черкаси, 18005, ].

Рішення суду складене 11.07.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА