Справа № 160/20015/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кропової К.В.
від позивача: Натолока Ю.В., представник;
від відповідача-1: Миткалик Є.В., представник;
відповідача-2: не з`явився;
від відповідача-2: Таліпова А.Ю., адвокат,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», відповідача-2: ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», відповідача-2: ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
установити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія».
В обґрунтування позовних вимог указано про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» ОСОБА_1 за межі України в порядку статті 289-2 КАС України.
Ухвалою суду від 09.07.2025 залишено без руху позовну заяву, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме, для надання до суду доказів звернення до суду в межах строків, про які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, або подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням та доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
10.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Крім цього, до суду надійшов відзив на позовну заяву і від відповідача-2 ОСОБА_1 , згідно з яким, відповідач-2 не погоджується з позовними вимогами, в обґрунтування відзиву відповідач зазначає про відсутність дій чи бездіяльності керівника відповідача-1 у виникненні податкового боргу. Так, податкова вимога від 12.12.2019 № 334705-55 була вручена представнику КП КМР «Кам`янська ТПК» 24.12.2019. Однак, ОСОБА_1 було призначено керівником підприємства лише 22.03.2024, що підтверджується наказом № 08ос. Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тобто, особа має нести відповідальність лише за дії чи бездіяльність які стосуються безпосередньо неї. Отже, станом на виникнення податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, відповідач-2 не був керівником підприємства, а тому не може нести відповідальність за дії іншої особи. У відзиві також повідомлено, що підприємством під керівництвом Валаха Д.П. здійснюються всі можливі заходи спрямовані на погашення податкової заборгованості, зокрема лише за 2025 рік було перераховано до бюджету податку на ПДВ на загальну суму 4608000 гривень, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Крім цього, відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі- ПКУ),податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПКУ. ГУ ДПС у Дніпропетровській області стверджує про наявність податкового боргу у сумі 93 146 644,59 гривень. Разом з тим, КП КМР «КТК» здійснюється оскарження ППР в судовому порядку. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий п. 56.18 ст. 56 ПКУ). Отже, станом на дату звернення ДПС з позовною заявою, розмір грошового зобов`язання є неузгодженим, а тому позивачем не надано доказів того, що станом на день звернення з даною позовною вимогою, у відповідача-1 наявна узгоджена сума податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень. Відповідач-2 зазначає, що вимоги абзацу першого пункту 87.13 статті 87 ПК України не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника. Відповідно до протоколів засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Дніпропетровської ОДА №19 від 20.11.2024, №20 від 19.03.2025, №21 від 14.05.2025, загальна сума заборгованості по відшкодування з різниці в тарифах перед КП КМР «Кам`янська ТПК» становить 103 364 546,84 грн. Таким чином, станом на дату звернення ДПС з позовною заявою, загальна сума непогашеної заборгованості держави перед КП КМР «Кам`янська ТПК» перевищує суму податкового боргу відповідача-1, що в силу положень абзацу другого пункту 87.13 статті 87 ПК України виключає наявність підстав у контролюючого органу для звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи. Відповідач-2 зауважує, що обов`язок вчинення дій по належному виконанню рішення про стягнення суми податкового боргу покладається не тільки на платника податків, а й на контролюючий орган. До того ж, позивач допускає бездіяльність, яка полягає, зокрема, але не виключно, в ухиленні від виконання свого обов`язку щодо визнання дебіторської заборгованості платника податків джерелом погашення податкового боргу, допускає помилки в платіжних інструкціях (інкасових дорученнях), що унеможливлюють погашення суми податкового боргу. Наведене, за доводами відповідача-2, є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.
Ухвалою суду від 10.07.2025 справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.07.2025 на 11:00 год.
У судове засідання прибули представник позивача Натолока Ю.В., представник відповідача-1 Миткалик Є.В. та представник відповідача-2 адвокат Таліпова А.Г. Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів у задоволенні позовної заяви просили відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» є Валах Дмитро Петрович (РНОКПП НОМЕР_1 ).
З метою погашення податкового боргу позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» податкову вимогу форми «Ю» №334705-55 від 12.12.2019, яка отримана представником відповідача за довіреністю 24.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 12).
У зв`язку з тим, що вжиті заходи не дали позитивного результату щодо погашення заборгованості, податковий орган звернувся до суду з цією заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі -ПК України).
Відповідно до статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Відповідно до статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України визначені у статті 289-2 КАС України, частиною першою якої установлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 31.03.2025 у справі № 160/5655/22.
Суд установив, що з метою погашення податкового боргу позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» податкову вимогу форми «Ю» №334705-55 від 12.12.2019, яка отримана представником відповідача за довіреністю 24.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у матеріалах справи.
Податкова вимога залишилася без виконання, докази погашення боргу відсутні.
Також відсутні відомості щодо її оскарження та/або скасування.
За правилами статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).
Також судом установлено, що на виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, начальником Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення №1 від 06 травня 2021 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія».
Проте, платіжні інструкції по примусовому списанню заборгованості повернулися без виконання у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках підприємства.
Водночас, як зазначено вище, згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження.
З наведеної норми суд робить висновок про те, що у рішенні суду, ухваленому за наслідками розгляду справи, предметом якої є тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи, суд має встановити суму податкового боргу, до повного погашення якої може бути встановлено таке обмеження для керівника юридичної особи.
У судовому засіданні представник позивача пояснив, що сума податкового боргу у розмірі 93146644,59 грн розрахована станом на 01.07.2025, тоді як, ухвали про відкриття провадження в адміністративних справах про оскарження податкових повідомлень-рішень, суми яких увійшли до суми податкового боргу у розмірі 93146644,59 грн, були постановлені судом 02.07.2025 та 03.07.2025, у зв`язку з цим, інтегровані картки платника податків не були відкориговані на суми штрафних санкцій за цими податковими повідомленнями-рішеннями.
Проте, суд указує, що позовна заява подана до суду Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 09.07.2025, після постановлення ухвал про відкриття провадження у справах про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, тобто позивач мав можливість визначити суму податкового боргу відповідача з урахуванням сум податкових повідомлень-рішень, які оскаржені у судовому порядку.
Відповідно до п.56.18. ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, суму заборгованості не можна вважати узгодженою.
Наведені обставини позбавляють суд можливості встановити суму податкового боргу, до повного погашення якої може бути встановлено обмеження у праві виїзду для керівника юридичної особи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що перед відповідачем-1 існує непогашена заборгованість держави у розмірі 103364546,84 грн, яка перевищує суму податкового боргу відповідача-1 у розмірі 93146644,59 грн, що виключає застосування абз.1 п.87.13 ст.87 Податкового кодексу України, оскільки вказана відповідачами сума у розмірі 103364546,84 грн не є надміру сплаченими відповідачем-1 коштами до державного бюджету або сумою бюджетного відшкодування податку на додану вартість, про які йде мова в абзаці другому пункту 87.13 статті 87 Податкового кодексу України. Як свідчать матеріали справи, сума у розмірі 103364546,84 грн є сумою заборгованості з відшкодування різниці в тарифах перед Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія».
У відзивах відповідачі також зазначають про те, що податковий борг Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», який перевищує 1000000 грн, виник у 2019 році, а ОСОБА_1 був призначений керівником цього підприємства 22.03.2024, тому на ОСОБА_1 не може бути покладена відповідальність за податковий борг, що виник з вини попередніх керівників.
Суд відхиляє вказані доводи відповідачів, і зазначає, що пункти 87.13 і 87.14 статті 87 Податкового кодексу України, якими, зокрема, врегульовані спірні у цій справі правовідносини, не містять умов щодо залежності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України від періоду перебування на посаді керівника юридичної особи чи постійного представництва нерезидента-боржника.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до п.16 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити в задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 289-2 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.

Відповідач-1: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія».

Відповідач-2: ОСОБА_1 .

Повне рішення складено 11.07.2025.

Суддя Н.В. Кучугурна