Справа № 160/7931/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2025 рокуСправа №160/7931/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому позивач просить суд:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він отримував на день смерті, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплати її з часу звернення за призначенням такої пенсії - з 27.02.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовило у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника через недоведеність факту суспільного проживання. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та зазначає, що ч.1 ст.36 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за якою пенсія у зв`язку з втратою годувальника пенсіонера призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.02.1977 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_2 був учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1988 році (Категорія 1). Довідкою Серії 12 ААГ № 568587 визнаний інвалідом першої «А» групи з 12.04.2024 року та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII., що відповідачем не заперечувалось.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 27.02.2025 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відповідно до Акту № 27 про проживання (не проживання) Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» від 29.01.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає без реєстрації її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з яким вона вела спільне господарство до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У довідці про склад сім`ї №001333004 від 26.02.2025 виданої ТОВ «Абонент ХХІ» вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано, що ОСОБА_3 дійсно мешкав за даною адресою без реєстрації разом з ОСОБА_1 та вели спільне господарство по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 / згідно Акту проживання № 27 від 29.01.2025 року КП КМР «Добробут».
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 18.06.2024 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 фактично проживає за вищевказаною адресою.
27.02.2025 року звернулася до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з заявою про перехід на пенсію покійного чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, позивачка звернулась за захистом свої порушених прав і інтересів з позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).
На підставі частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Частиною 2 статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 36 зазначеного Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26цього Закону, - довічно.
Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV.
Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення ()перерахунку пенсії) відповідно до Закону № 1958 За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, яка перебувала на утриманні свого покійного чоловіка.
На підтвердження спільного проживання з померлим позивачка разом із заявою від 27.02.2025 року подала до пенсійного органу акт проживання (не проживання) від 29.01.2015 року № 27 виданий Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут» та довідку про склад сім`ї від 26.02.2025 року №001333004 видану ТОВ «Абонемент ХХІ» про фактичне проживання до дня смерті без реєстрації, що не заперечується відповідачем.
Відтак, суд констатує, що позивачка є пенсіонеркою, перебувала на утриманні померлого чоловіка та проживала з ним спільно, що підтверджується матеріалами справи. Отже, приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідач діяв у супереч вимогам закону.
Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Судом встановлено, що відмова відповідача у перерахунку позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника була безпідставною.
Відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не було здійснено повний, всебічний, об`єктивний та неупереджений розгляд заяви та поданих до неї документів позивачки.
Тобто, позивачкою, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 березня 2025 року, оскільки заява про перерахунок було подана після 15 числа.
Вказане узгоджується також з правовими висновками Верховного Суду у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 480/4288/21.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з позовною заявою до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією №9816-1233-5989-1536 від 15.03.2025 року.
З урахуванням наведеного, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 968,96 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він отримував на день смерті, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев