Справа № 512/33/25
Суддя: БРОСТОВСЬКА Н. О.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Саврань, Подільського району, Одеської області, матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025р. позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №3808411 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.01.2025р., винесену поліцейським СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Жовтим Г.Ю., посилаючись на те, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови обставини не відповідають дійсності, оскільки він здійснив зупинку транспортного засобу, яким керував, на відстані більше десяти метрів від пішохідного переходу, але посадова особа, яка складала цю постанову, не здійснила відеофіксацію правопорушення, не зробила заміри відстані між транспортним засобом і пішохідним переходом та не прийняла до уваги його зауваження та заперечення, які він просив внести до постанови, чим порушила його право на захист. Позивач також зазначив, що в оскаржуваній постанові невірно вказано його прізвище та дата народження, що, на його думку, свідчить про те, що до адміністративної відповідальності притягнуто іншу особу. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с.20).

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання також не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, але з огляду на положення ч.1 ст.205 КАС України, суд вважає, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного порушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав до суду копію постанови серії ЕНА №3808411 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.01.2025р., винесеної поліцейським СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Жовтим Г.Ю., про накладення на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що водій здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 Правил дорожнього руху (а.с.4).

Також, позивач надав до суду копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.1996р. Савранським РВ УМВС України в Одеській області, згідно якого він є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ЕНА №3808411 від 07.01.2025р. поліцейський не перевірив належним чином особу правопорушника, внаслідок чого постанову було винесено не відносно позивача, а відносно іншої особи, у зв`язку з чим вказана постанова не може бути доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Пунктом 15.9 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, будь-який доданий до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16-а.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодного доказу фіксації правопорушення за допомогою технічних засобів.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018р. у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки.

Таким чином, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Фактично матеріали справи складаються лише з оскаржуваної постанови, яка не містить посилань на жодні докази, які б свідчили про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

З наявних матеріалів справи неможливо встановити які саме докази досліджувались під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та чи досліджувались вони взагалі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005р.) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону. Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99) суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У даному випадку органом Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача щодо виклику та допиту свідків у зв`язку з тим, що вказані ним особи не були свідками під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та посилання на них, як на свідків, відсутні в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ч.1 ст.139, ст.ст.242, 243, 244, ч.1 ст.245, ст.ст.246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №3808411 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капралом поліції Жовтим Геннадієм Юрійовичем 07.01.2025р.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області (, 65014, м.Одеса, вул.Єврейська, 12) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,50 (шістсот п`ять грн. п`ятдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду (65082, м.Одеса, вул.Софіївська, 19; адреса для листування: 65039, м.Одеса, пр-кт Лесі Українки, 19-21) протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, встановленому ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.