Справа № 380/846/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/846/25 пров. № А/857/19361/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, головуючий суддя Костецький Н.В., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 26.12.2024 року №92 (26.12.2024 року 28604/03-16); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року згідно записів №№16-17 трудової книжки серії НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 03.04.1987 року - 10.02.2003 року в ЗАТ «Фарфор» як безперервний страховий стаж; визнати протиправною та скасувати Відповідь Головного управління ПФУ у Львівській області 20.12.2024 року 27772-30408/П-57/8-1300/24; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу вищевказані періоди роботи як безперервний страховий стаж - загалом 214 днів - це 7 місяців та 2 дні: 01.02.2008 року по 04.01.2012 року. 1. Лютий 2008 року - зараховано лише 7 днів, замість 29 днів; 2. Березень 2008 року - зараховано лише 8 днів, замість 31 дня; 3. Квітень 2008 року - зараховано лише 7 днів, замість 30 днів; 4. Лютий 2009 року - зараховано лише 14 днів, замість 28 днів; 5. Березень 2009 року - зараховано лише 7 днів, замість 31 дня; 6. Квітень 2009 року - зараховано лише 7 днів, замість 30 днів; 7. Травень 2009 року - зараховано лише 7 днів, замість 31 дня; 8. Червень 2009 року - зараховано лише 7 днів, замість 30 днів; 9. Серпень 2009 року - зараховано лише 15 днів, замість 31 дня; 10. Вересень 2009 року - зараховано лише 29 днів, замість 30 днів; 11. Січень 2010 року - зараховано лише 26 днів, замість 31 дня; 12. Лютий 2010 року - зараховано лише 24 днів, замість 28 днів; 03.07.2018 року - 22.08.2018 року 13. Серпень 2018 року - зараховано лише 10 днів, замість 22 днів; здійснити перерахунок страхового стажу із врахуванням мого Розрахунку (додаток 7-1) - 29 років 11 місяців 17 днів і з врахуванням висновків суду; стягнути сумарно з Головного управління ПФУ в Рівненській області та Головного управління ПФУ у Львівській області за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 17 тисяч 684 гривні 40 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, 24.12.2024 року звернулась до ГУПФУ у Львівській області із заявою та документами для призначення пенсії. Проте, рішенням ГУ ПФУ у Рівненській області від 26.12.2024 року, за результатами розгляду заяви позивача, було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. До страхового стажу позивача не був зарахований період роботи з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків. Крім цього, період роботи в ЗАТ «Фарфор» з 01.07.2000 року зараховано до страхового стажу відповідно до інформації про сплату страхових внесків форми ОК-5. Вважає, що до страхового стажу безпідставно не враховано 214 днів (7 місяців та 2 дні), а відмова у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на підставі відсутності інформації про сплату страхових внесків покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем вимог законодавства. Крім цього зазначає, що діями пенсійних органів їй було завдано моральну шкоду, оскільки позивач сподівалась на позитивне рішення про призначення пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 26.12.2024 року №92; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в повному обсязі періоди роботи з 03.04.1987 року по 10.02.2003 року на ЗАТ «Фарфор» та з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року на ПП «ТРК-Електрон»; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 року є обов`язковим. До страхового стажу позивачу не зараховано період роботи з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутні інформація про сплату страхових внесків. Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що за період в ЗАТ «Фарфор» з 01.07.2000 року відсутні будь які дані про сплату страхових внесків.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, У зв`язку із досягненням віку 60 років, 24.12.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою та документами для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності, заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.12.2024 року №92 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Згідно вказаного рішення, вік заявника на дату звернення 60 років 0 місяців 1 день, страховий стаж особи становить 26 років 10 місяців 6 днів.

За результатами розгляду доданих до заяви документів:

до страхового стажу не зараховано період роботи з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутні інформація про сплату страхових внесків;

- період роботи в ЗАТ «Фарфор» з 01.07.2000 року зараховано до страхового стажу відповідно до інформації про сплату страхових внесків форми ОК-5.

12.12.2024 року позивач подала електронне звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування до страхового стажу 214 днів за період роботи з 01.01.2004 року по 30.09.2024 року.

Листом від 20.12.2024 року №27772-30408/П-57/8-1300/24 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача про те, що відповідно до статті 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058), який чинний з 01.01.2004 року, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях. У разі сплати суми страхових внесків, меншої, ніж мінімальний страховий внесок, страховий стаж обчислюється пропорційно сумам страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати. Територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Закону №1058 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Також, згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За період до 01.01.2011 року дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками до органів Пенсійного фонду України. Відомості про суми нарахованого доходу та суми надходжень від сплати єдиного внеску надаються Державною податковою службою України до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією на центральному рівні. Відповідальним за правильність заповнення звіту є страхувальник.

ГУПФУ у Львівській області у вказаному листі звернуло увагу, що у реєстрі застрахованих осіб наявна інформація щодо відомостей про трудову діяльність, яка оцифрована згідно поданих позивачем скан-копій документів про стаж. Переглянути дані оцифрованих документів можна на вебпорталі в розділі «Електронна трудова книжка» в закладці «Відцифрована ЕТК». На головній сторінці в розділі «Страхові дані, наявні в РЗО» загальний страховий стаж відображається з врахуванням оцифрованих скан-копій документів про трудову діяльність.

Вважаючи протиправними рішення та дії відповідачів, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок зі сплати страхових внесків покладено роботодавця, тобто на ЗАТ «Фарфор» та ПП «ТРК-Електрон», то вказані періоди роботи на даних підприємствах підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.113 Закону №1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках.

На підставі ч.1 ст.16 Закон №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

За змістом п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-IV (далі - Закон №2464-IV) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст.4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі ст. 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Аналізуючи вищеневедене, колегія суддів зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Таким чином, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1983 року підтверджується робота позивача:

- у період з 03.04.1987 року по 10.02.2003 року на Бориславському фарфоровому заводі (з 20.12.1993 року перейменовано на ЗАТ «Фарфор»);

- у період з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року у Приватному підприємстві «ТРК-Електрон», що не заперечується відповідачами.

Разом з тим, період роботи позивача з 29.11.2005 року по 19.12.2005 року ГУПФУ в Рівненській області не зараховано до страхового стажу позивача з підстав несплати страхувальником єдиного соціального внеску, а період роботи в ЗАТ «Фарфор» з 01.07.2000 року зараховано до страхового стажу відповідно до інформації про сплату страхових внесків форми ОК-5.

Так, згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 30 років. У зв`язку із досягненням позивачем відповідного віку, наявності необхідного стажу роботи, позивач набула право на призначення пенсії.

Отже, відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача окремих періодів трудової діяльності, оскільки відсутність у відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача не є підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії, тому що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дані трудової книжки позивача не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначений відповідачем недолік щодо відсутності підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів до страхового стажу позивача, що враховується при призначенні пенсії.

Колегія суддів наголошує, що застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку, проте звертатися до суду з вказаною вимогою до страхувальника є правом, а не обов`язком застрахованої особи, а порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може створювати негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог в частині їх задоволення.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №380/846/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич