Справа № 160/19909/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняДубина Ю.О.
представника позивача представника відповідача - 1 представника відповідача 2 Олійник Д.С. не з`явився ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС-ІНВЕСТ», ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - позивач, податковий орган) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-Інвест» (далі -відповідач 1, товариство), ОСОБА_2 ( далі- відповідач 2,) в якому просило про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-Інвест»
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що товариство як платник податків має податковий борг у сумі 5 397 066,50 грн. Відповідно до п.59.5. ст.59 ПК України контролюючим органом сформовано податкову вимогу, яка направлена товариству. У подальшому, уповноваженою особою ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу відносно товариства. На виконання цього рішення позивачем надсилались до банківських установ інкасові доручення, які були повернуті без виконання через відсутність коштів на банківських рахунках. Позивач, посилаючись на вказані обставини вважає наявними підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника товариства за межі України до погашення податкового боргу відповідно до п.87.13. ст.87 ПК України. Позовна заява подана до суду відповідно до вимог ст. 289-2 КАС України.
Ухвалою суду від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідач 1 відзив на позовну заяву не надав; про час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою.
Відповідач 2 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивачем пропущений строк звернення з позовом до суду. Податковий борг не стягнуто податковим органом у судовому порядку. У платника податків відсутні грошові кошти для погашення податкового боргу. Обраний податковий органом такий спосіб забезпечення виконання обов`язку платника податків не призведе до погашення податкового боргу. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Також відповідач 2 наголошує на тому, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України запроваджено воєнний стан з 24.02.2022 року. На сьогодні існує загроза життю та здоров`ю відповідача - 2 через постійні обстріли території України, а тому відповідач - 2 не може бути позбавлений права на виїзд за межі території України, оскільки це може поставити під загрозу її життя та здоров`я.
Ухвалою суду від 11.07.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду.
У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач 2 у судовому засіданні заперечував проти позову.
Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином телефонограмою.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 2 , встановив наступне.
Товариство як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Уповноваженою особою ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення № 52/31551342/481 від 02.06.2023 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
Позивач виставив платіжні інструкції до банківських установ з метою погашення податкового боргу товариства; платіжні інструкції залишились без виконання через відсутність грошових коштів на рахунках товариства.
Податковий борг товариства становить 5 397 066,50 грн., що підтверджується інформацією, яка надана позивачем, та ІКП відповідача - 1, роздруківка з якого міститься у матеріалах справи.
Позивач уважає, що оскільки за відповідачем обліковується борг, що перевищує 1 мільйон гривень, який не сплачений протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, позивач як контролюючий орган має право звернутися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника товариства за межі України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. (Статтю 87 доповнено пунктом 87.13 згідно із Законом № 1914-IX від 30.11.2021).
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України визначені у статті 289-2 КАС України, частиною першою якої установлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України. (§ 2 глави 11 розділу II доповнено статтею 289-2 згідно із Законом № 1914-IX від 30.11.2021)
Системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
На підтвердження факту наявності у підприємства податкового боргу станом на час подання позову (08.07.2025) Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано роздруковану картку платника податків товариства, в якій відображено розмір податкового боргу підприємства з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по орендній платі з юридичних осіб станом на 01.07.2025 року в сумі 5 397 066,50 грн.
На підтвердження наявності підстав для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи позивачем до суду подано копію рішення уповноваженої особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
У матеріалах справи є копії платіжних інструкцій, які повернуті податковому органу без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках платника.
Суд зазначає, що норма статті 289-2 КАС України застосовується в редакції чинній станом на час виникнення правовідносин.
Відповідно до п.87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Ураховуючи викладене, суд наголошує, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України може застосовуватися за наявності у такого платника податків податкового боргу, для якого виконуються дві умови одночасно: сума податкового боргу перевищує 1 мільйон гривень, та цей податковий борг не був погашений протягом 240 календарних днів з дати вручення платнику податків податкової вимоги.
Так, матеріали справи свідчать, що податковий борг наявний товариства, але станом на час звернення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з позовом (08.07.2025) податковий борг не погашений, його розмір згідно даним ІКП товариства становить суму 5 397 066,50 грн.
За правилами статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 ПК України).
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) п.59.5 ст.59 ПК України.
У матеріалах справи міститься копія податкової вимоги, яка адресована товариству, докази її направлення товариству.
Суд зазначає, що на час набрання чинності Законом № 1914-IX - 01.01.2022 обставини, які відповідно до наведеної норми п.87.13 ст.87 ПК України є підставою для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи, не перестали існувати і на час розгляду цієї справи продовжують існувати.
Щодо дотримання позивачем передбаченого частиною другої статті 122 КАС України строку звернення до суду з цим позовом.
Суд зазначає, що п.87.13 статті 87 ПК України визначено, що у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
За вказаних обставин, строк звернення з позовом до суду позивачем дотримано.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Відповідно до статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
З огляду на встановлений факт наявності у товариства податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, і непогашення суми такого податкового боргу протягом 240 днів з дня вручення товариству податкової вимоги судом встановлено наявність підстав для застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи товариства у праві виїзду за межі території України до погашення суми податкового боргу.
Приймаючи рішення про запровадження тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи-боржника за межі України, суд має враховувати, що таке обмеження у праві виїзду за межі території України є забезпечувальним заходом, яким має тимчасовий характер і відповідно до п.87.14 ст.87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Отже, оскільки обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі території України пов`язано з наявністю певних обставин, суд вважає за необхідне визначити в рішенні суду межі застосування такого заходу.
Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 31 березня 2025 року у справі № 160/5655/22.
Суд відхиляє доводи відповідача 2 про те, що податковий борг не стягнуто податковим органом у судовому порядку, оскільки податковий орган використав інший спосіб стягнення податкового боргу з платника податків - рішення керівника податкового органу про стягнення коштів платника податків з рахунків у банку у рахунок погашення податкового боргу.
Також суд відхиляє посилання представника відповідача 2 на статтю 33 Конституції України, оскільки обмеження права вільно залишити територію України встановлено п.87.13 статті 87 ПК України, тобто законом України.
Суд відхиляє доводи відповідача 2 про те, що життю та здоров`ю відповідача 2 загрожує небезпека через постійні обстріли території України, а тому встановлення обмеження права виїзду з території України загрожує життю та здоров`ю відповідача 2, оскільки відповідачем 2 не надано суду належних та допустимих доказів того, що саме відповідачу 2 загрожує небезпека через постійні обстріли території України; небезпека через постійні обстріли території України загрожує всім хто перебуває на території України; відповідач 2 вправі у будь-який момент зняти встановлено судом обмеження права виїзду з території України виконавши умови, зазначені в п.87.14 ст.87 ПК України, зокрема, але не виключно: у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246,289-2 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 289-2 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

Повний текст рішення суду складений 11 липня 2025 року.

Суддя С.В. Златін