Справа № 140/166/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/166/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі також НОМЕР_2 прикордонний загін, ВЧ НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дій НОМЕР_2 прикордонного загону щодо не звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ);

- зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, на підставі рапорту від 25.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 04.06.2024 проходить військову службу за мобілізацією у НОМЕР_2 прикордонному загоні на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметник групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

25.10.2024 позивач звернувся з рапортом до стройової частини ВЧ НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби у запас на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, у зв`язку із сімейними обставинами, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за своїм батьком, особою з інвалідністю І-А групи, а до рапорту були долучені документи, які підтверджують право на звільнення з військової служби.

08.12.2024 відповідач листом № 08/79518/24-Вн повідомив позивача, що за результатами вивчення рапорту та з урахуванням наданих документів у позивача відсутні правові підстави щодо звільнення з військової служби у запас.

Листом від 21.12.2024 № 08/14512-24-Вх303, у відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, що додаткових документів, які б давали право позивачу на звільнення з військової служби в запас на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, не визначений чинним законодавством та є індивідуальним в кожному випадку.

Позивач не погоджується із діями НОМЕР_2 прикордонного загону щодо не звільнення його з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ та зазначає, що дотримав законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів, які підтверджують наявність поважних сімейних обставин, а саме необхідності у здійсненні постійного догляду за своїм батьком, який є особою з інвалідністю І-А групи, і в якого, крім позивача, відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які здійснюють постійний догляд за ним. Тобто, у позивача наявні умови для звільнення його з військової служби на підставі частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 61).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с.64-68) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що за результатом поданого позивачем рапорту було відмовлено у звільненні в зв`язку із відсутністю правових підстав. Зазначає, що у батька позивача є ще двоє повнолітніх дітей, які не потребують постійного догляду, та відповідно до статті 172 Сімейного кодексу України (далі СК України) зобов`язані піклуватися про батька.

В поданій до суду відповіді на відзив (а. с. 78) представник позивача Кірносов О.О. позовні вимоги підтримав та зазначив, що позивач до рапорту надав копії документів, які підтверджують наявність у нього необхідності у здійсненні постійного догляду за своїм батьком, який є особою з інвалідністю І-А групи, і в якого, крім позивача, відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які здійснюють постійний догляд за ним (проживають у Республіці Польща), що вказує про наявність у позивача умов для звільнення його з військової служби на підставі частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметник групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В), про що зазначено у заявах по суті справи.

25.10.2024 позивач звернувся з рапортом про звільнення його з військової служби у запас на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, у зв`язку із сімейними обставинами, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за своїм батьком, особою з інвалідністю І-А групи, долучивши до рапорту пакет документів (а. с. 20-56, 69-71).

Листом від 08.12.2024 № 08/79518/24-Вн «Про надання відповіді на рапорт старшому сержанту ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.10.2024 № 2/4/69833/24-Вн» відповідач повідомив позивача, що відповідними посадовими особами прикордонного загону проведено комплекс заходів з вивчення наданих документів щодо звільнення з військової служби в запас, та за результатами вивчення встановлено, що з урахуванням наданих документів у старшого сержанта ОСОБА_1 відсутні правові підстави щодо звільнення з військової служби у запас (а. с. 19).

Крім того, листом від 21.12.2024 № 08/14512-24-Вх303, у відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, що рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби від 25.10.2024 був розглянутий встановленим порядком, витребуваний список додаткових документів, які б давали право позивачу на звільнення з військової служби в запас на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, не визначений чинним законодавством та є індивідуальним в кожному випадку (а. с. 18).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За приписами частин другої, шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом. Види військової служби: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із пунктами 2, 6 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 270 Положення № 1115/2009 визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою-шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється: начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби.

У разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення (пункт 288 Положення № 1115/2009).

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент подання рапорту від 25.10.2024) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24.

З матеріалів справи видно, що 25.10.2024 позивач звернувся з рапортом про звільнення його з військової служби у запас на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, через сімейні обставини - необхідність здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою з інвалідністю (група І-А з 11.10.2024).

При цьому, наявність права звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ позивач обґрунтовує тим, що є єдиним членом сім`ї першого ступеня споріднення, який може здійснювати догляд за своїм батьком, тоді як інші діти ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) проживають за кордоном у Республіці Польща та не займаються доглядом свого батька.

Стосовно вказаних доводів суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

З долучених до рапорту документів заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що наявні у матеріалах справи (а. с. 48-56), убачається, що у ОСОБА_2 , крім позивача ОСОБА_1 , є повнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які проживають у Республіці Польща. Відомості про те, що діти ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я відсутні.

Суд наголошує на тому, що проживання повнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за кордоном не звільняє їх від обов`язку піклуватися про свого батька ОСОБА_2 , проявляти про нього турботу та надавати йому допомогу.

Отже, з наявних у справі матеріалів чітко видно, що у ОСОБА_2 , крім позивача ОСОБА_1 , є інші повнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно яких відсутні відомості, що вони не можуть здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 з об`єктивних причин (тобто, судом не встановлено, що вказані діти самі потребують постійного догляду, а проживання зазначених повнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за кордоном не звільняє їх від обов`язку піклуватися про свого батька ОСОБА_2 , проявляти про нього турботу та надавати йому допомогу).

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правової позиції Верховного Суду у справі № 420/30227/24, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби відповідно до абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, згідно із поданим рапортом від 25.10.2024, оскаржувані у цій справі дії відповідача є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх