Справа № 320/34686/25
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Київ справа №320/34686/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей та у строк, визначений частиною 2 статті 289-2 КАС України, заяву Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006», директора ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» Філіповича Михайла Олексійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента боржника за межі України,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006», директора ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» Філіповича Михайла Олексійовича, в якій позивач просить суд:

- встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» ОСОБА_1 за межі України, до погашення податкового боргу загальним розміром 2 329 102, 67 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник податкового органу зазначив, що згідно з карткою особового рахунку за Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006», керівником якого є Філіпович Михайло Олексійович, рахується податкова заборгованість в сумі 2 329 102, 67 грн, яка була не погашена протягом 240 днів з дня направлення/вручення податкової вимоги від 07.08.2024 №0-2615. В зв`язку з цим, на переконання Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, наявні підстави для встановлення судом тимчасового обмеження у праві виїзду закордон керівнику згаданої юридичної особи на підставі положень статті 289-2 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з урахуванням особливостей визначених ст. 289-2 КАС України, а також встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якій просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» (; місцезнаходження юридичної особи: вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 60, м. Київ, 04052) зареєстроване як юридична особа з 18.05.2006, номер запису: 0017241 та перебуває на податковому обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у м. Києві.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» є ОСОБА_1 (адреса: вул. Героїв Дніпра, буд. 49, с. Вінинці, Бориспільський р-н, Київська обл., 08452).

Згідно з картки особового рахунку платника податків за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 2 329102, 67 грн, з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу від 07.08.2024 №0-2615 на суму 1 453 685, 31 грн та надіслано поштою ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» за адресою: проспект Берестейський, 104, м. Київ, 01033, яка повернулась на адресу податкового органу як не вручена.

У зв`язку із непогашення заборгованості протягом 240 календарних днів з дати вручення ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» податкової вимоги про сплату податкового боргу, позивач звернувся з заявою до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівника ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» - Філіповича Михайла Олексійовича.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Верховною Радою України прийнято Закон України від 30 листопада 2021 року №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень».

Згідно з нормами цього Закону з 1 січня 2022 року набирають чинності положення Закону у частині встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника платника податків - боржника за межі України.

Так, Законом внесено зміни, зокрема, до статей 14, 20, 87 та 91 Податкового кодексу України, статей 283 i 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 6 Закону України від 21 січня 1994 року №3857 - ХІІ «Про порядок виїзду з України i в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Відповідні підстави для застосування тимчасового обмеження права керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента на виїзд з України відображені в пункті 87.13 статті 87 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2022 із змінами внесеними Законом №1914-IX).

Так, у відповідності з пунктом 87.13 ст. 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

У разі запровадження тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня з дня отримання рішення суду:

інформує про зазначене центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, в порядку обміну інформацією, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони державного кордону, що є підставою для скасування встановленого тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України;

розміщує відповідну інформацію в Реєстрі керівників платників податків - боржників.

Таким чином, застосування забезпечувального заходу у вигляді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України можливе лише у випадку виникнення сукупності таких передумов:

- наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень;

- судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу;

- не сплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Пунктом 87.14 ст. 87 ПКУ встановлено, що закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

Як свідчать встановлені у даній справі обставини, згідно з картки особового рахунку платника податків за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 2 329 102, 67 грн з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 59.5. ст.59 Податкового кодексу України контролюючим органом було сформовано податкову вимогу від 07.08.2024 №0-2615 на суму боргу та надіслано поштою ТОВ КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» за адресою: проспект Берестейський, 104, м. Київ, 03115, яка повернулась на адресу податкового органу як не вручена.

При цьому, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи є вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 60 (в літ. Н.П.), м. Київ, 04052. Дана адреса вказана позивачем у поданій до суду заяві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента боржника за межі України (в порядку статті 298-2 КАС України). Матеріал справи не містять відомостей про зміну адреси місцезнаходження відповідача та його перебування за адресою: проспект Берестейський, м. Київ, 01033. Тобто, податковим органом було направлено податкову вимогу від 07.08.2024 №0-2615 за адресою проспект Берестейський, м. Київ, 01033, яка повернулась до податкового органу як не вручена, не за адресою місцезнаходження юридичної особи вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 60, м. Київ, 04052. З огляду на що податковим органом не виконано вимоги пункту 87.13 ст. 87 ПК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 283, 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006», директора ТОВ «КИЇВЕНЕРГОБУД 2006» Філіповича Михайла Олексійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента боржника за межі України.

Відповідно до ч.3 ст.289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

З огляду на положення ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.