Справа № 160/1963/25
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2025 рокуСправа №160/1963/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Управління обслуговування громадян №5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
24.01.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Управління обслуговування громадян №5, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи 41 рік 11 місяців 5 днів період роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцом магазина № 51» (7 місяців 8 днів);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 09 липня 2024 року щомісячну доплату за 11 років понаднормового часу у розмірі 259,71грн., зробивши нарахування і виплату доплати до пенсії з урахуванням вже отриманих виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 09 липня 2024 року пенсію за віком, зробивши нарахування відповідно до вищезазначених вимог, і здійснити з 9 липня 2024 року виплату недонарахованого розміру пенсії, з урахуванням вже раніше отриманих пенсійних виплат.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 з 2006 року отримувала пенсію по інвалідності, а після досягнення пенсійного віку звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, проте відповідач оскаржуваним рішенням протиправно здійснив переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, замість призначення пенсії за віком, чим порушив право позивача на отримання пенсії в належному розмірі та з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, як то передбачено п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. (далі Закон №1058-ІV). При цьому відповідач безпідставно не зарахував до загального страхового стажу позивача період роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51, хоча цей період роботи підтверджено відповідними та належними документами, а саме: архівною довідкою та записом у дублікаті трудової книжки позивача. Також відповідач неправильно розрахував щомісячну доплату до пенсії за 11 років понаднормового часу у розмірі 118,14 грн. Так, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам (а для пенсій, призначених до 01.10.2011 - понад 25 років чоловікам, 20 років жінкам, пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону. Тобто, розмір такої доплати не може перевищувати 1% від мінімального розміру пенсії за віком, яку встановлюють виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У 2024 році такий прожитковий мінімум становив 2361грн, отже, розмір доплати за один рік повинен бути 23,61грн, а за 11 років - 259,71грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1963/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Управління обслуговування громадян №5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Також вказаною ухвалою витребувано у відповідача завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
На виконання вимог ухвали суду від 03.02.2025р. відповідачем 10.03.2025р. надано завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 04.12.2006р. пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
Після досягання 60 річного віку, 14.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в місті Дніпро із заявою про призначення пенсії за віком.
Як слідує з розписки-повідомлення до заяви позивачки про призначення пенсії за віком від 14.08.2024р., ОСОБА_1 до цієї заяви, зокрема, було долучено архівну довідку від 22.04.2024р. №П-210, видану Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, щодо періоду роботи позивачки з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51».
При цьому з розрахунку стажу позивачки (форма РС-право) слідує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51».
Станом на час розгляду справи період роботи позивачки з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51» до її страхового стажу не зараховано.
Судом також встановлено, що 11 вересня 2024 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перегляд справи та врахування періоду денного навчання та проходження практики, оскільки відповідні документи первинно не додавалися.
Разом з цим, на думку позивачки, відповідач у спірних правовідносинах протиправно здійснив саме переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, в той час як повинен був здійснити призначення пенсії за віком, а також безпідставно не здійснив зарахування до загального страхового стажу позивачки періоду її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 та неправильно обчислив щомісячну доплату за понаднормовий стаж 11 років, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до статті 2 Закону №1788-ХІІ за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.
З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який згідно з преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закон №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Абзацами 1 та 2 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону №1058-IV або положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ.
При цьому державні пенсії по інвалідності, за віком, які раніше призначалися за Законом України «Про пенсійне забезпечення» і державні пенсії по інвалідності, за віком, які призначаються з 01 січня 2004 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є одними і тими ж видами пенсійного забезпечення (фактично лише змінено Закон, який регламентує призначення таких пенсій), і з 01 січня 2004 року формула для обчислення цих видів пенсій єдина, і визначена Законом №1058-IV.
Станом на час призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у 2006 році пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону №1058-IV і, як встановлено судом, пенсія по інвалідності ОСОБА_1 з 04.12.2006р. була призначена саме відповідно до Закону №1058-IV.
Отже, в розглядуваному випадку має місце саме переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії.
При цьому відповідно до абз.3 ч.3 ст.45 Закону №1058-IV якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
При цьому ч.3 ст.45 Закону №1058-IV визначено порядок застосування положень ч.2 ст.40 цього Закону, у разі переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а саме визначено те, що середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, застосовується у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.
Таким чином, для застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком (відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, з урахуванням вимог ч.3 ст.45 цього Закону), необхідно, щоб переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком було здійснено вперше, а також щоб така особа мала не менше 24 місяців страхового стажу, після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.05.2019р. у справі №194/601/17 (2-а/194/21/17) (адміністративне провадження №К/9901/1340/17).
В межах розгляду цієї справи судом встановлено, що у позивачки виникло саме право на переведення з одного виду пенсії (пенсії по інвалідності), призначеної за Законом №1058-IV, на інший вид пенсії за цим Законом (на пенсію за віком), при цьому таке переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком було здійснене вперше, водночас, після призначення пенсії по інвалідності позивачка продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тож, остання також набула й право на застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) частиною другою статті 40 Закону №1058-IV для призначення пенсії, тобто середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по інвалідності (за 2021-2023р.р.).
Також цим рішенням не порушено й прав позивачки щодо дати, з якої її переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (з 14.08.2024р.), бо така дата відповідає приписам абз.1 ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, згідно з якою переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (заява про призначення пенсії за віком подана позивачкою 14.08.2024р.).
Посилання позивачки у позовній заяві на позиції Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі № 876/5312/17, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020р. у справі №127/7522/17, від 24.06.2021р. у справі №243/8903/16-а, від 29.03.2023р. у справі №240/4170/19 та від 08.02.2024р. у справі №500/1216/23 судом до уваги не приймаються, оскільки ці висновки не є релевантними до цієї справи, позаяк стосуються інших обставин (у цих справах позивачам було призначено саме пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше, тому мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV).
Щодо оскарження позивачкою дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоду роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51» (7 місяців 8 днів), суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, відповідно до розписки-повідомлення до заяви позивачки про призначення пенсії за віком від 14.08.2024р., ОСОБА_1 до цієї заяви, зокрема, було долучено архівну довідку від 22.04.2024р. №П-210, видану Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51».
Натомість, з розрахунку стажу позивачки (форма РС-право) слідує, що відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51.
Станом на час розгляду справи період роботи позивачки з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року «продавцем магазина №51» до її страхового стажу не зараховано.
Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності самої трудової книжки або відповідних записів в ній чи наявності неточностей у таких записах, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи, до яких, зокрема, належать документи, видані архівними установами.
При цьому відповідно до ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
У спірному випадку судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 була втрачена і в подальшому видано її дублікат (трудова книжка серії НОМЕР_2 від 09.01.1986р.), при цьому дублікат трудової книжки позивачки не містить записів щодо періоду її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51.
Разом з тим, відповідно до архівної довідки від 22.04.2024р. №П-210, виданої Трудовим архівом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, у документах архівного фонду «Управління торгівлі Ірпінського міськвиконкому» є відомості про те, що « ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ) ОСОБА_4 у вищезазначеному управлінні: продавцем магазину №51 з 14.08.1982р. по 22.03.1983р.» підставою видачі архівної довідки є: Ф-60, оп.2-о, спр.98, арк..99, 99зв. Прийнята продавцем магазину №51 з 14.08.1982р. згідно з наказом від 27.08.1982р. №157-к (підстава: Ф-60, оп.2-о, спр.42, арк..137, 138). Звільнена з займаної посади з 22.03.1983р. відповідно до ст.40 п.4 КЗпП УРСР згідно з наказом від 06.05.1983р. №65-к (підстава: Ф-60, оп.2-о, спр.91, арк..162, 163).
Як зазначено вище, вищевказана архівна довідка була подана позивачкою відповідачу разом із заявою про призначення пенсії за віком від 14.08.2024р.
Отже, період роботи ОСОБА_1 з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазина №51 підтверджено належним документом у розумінні вищенаведених приписів Порядку №637.
Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу вищенаведених норм нормативно-правових актів слідує, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже, у разі сумніву в обґрунтованості видачі вищевказаної архівної довідки, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, однак, з урахуванням приписів ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про перерахунок пенсії позивачки мали бути розглянуті відповідачем не пізніше 10 днів з дня їх надходження з прийняттям відповідного рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії; цей строк міг бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Наведене свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу (41 рік 11 міс 5 днів) періоду її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 (7 місяців 8 днів).
Водночас, зважаючи на те, що будь-яких посилань на невідповідність поданої позивачкою архівної довідки діючому законодавству відповідачем не наведено, водночас, ця архівна довідка містить достатню інформацію щодо спірного періоду роботи позивачки, а також посилання на архівні документи, на підставі яких її було видано, суд доходить висновку, що відповідачем фактично не доведено наявності підстав для витребування додаткової інформації з цього приводу, отже, спірний період роботи ОСОБА_1 з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 (7 місяців 8 днів), підтверджений означеною архівною довідкою, підлягає врахуванню до її загального страхового стажу.
Таким чином, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу (41 рік 11 міс 5 днів) період її роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року продавцем магазину №51 (7 місяців 8 днів) та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 14.08.2024р. (з дати переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком), з урахуванням раніше виплачених сум.
Стосовно щомісячної доплати за понаднормовий стаж суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп ? Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2024 року у розмірі 2361,00грн.
Протягом 2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність залишався без змін.
Зважаючи на приписи абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV доплата за понаднормовий стаж роботи позивачки має становити за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років - 1 відсоток розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на 2024 рік (23,61грн.), оскільки 1 відсоток розміру пенсії позивачки, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, є більшим за 1 відсоток розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на 2024 рік. Таким чином, розмір доплати за понаднормовий стаж роботи позивачки за 11 років має складати - 259,71грн. (23,61грн. х 11 років).
За наведених обставин, дії відповідача щодо неправильного обрахунку розміру щомісячної доплати до пенсії позивачки за понаднормовий стаж роботи є протиправними, тож слід зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 14.08.2024р. (з дати переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) щомісячну доплату до пенсії за 11 років понаднормового стажу у розмірі 259,71грн. та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 14.08.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому суд зазначає, що у розглядуваному випадку права позивачки на зарахування спірного періоду роботи до її загального страхового стажу, а також на призначення щомісячної доплати до пенсії за 11 років понаднормового стажу у належному розмірі порушені саме відповідними протиправними діями та бездіяльністю відповідача, а не рішеннями пенсійного органу, як про те зазначає позивачка, оскільки відповідачем не приймалися окремі рішення з відповідних питань на заяви позивача, тож, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та визнати протиправними саме відповідні дії та бездіяльність відповідача з цього приводу.
Також суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що належним відповідачем у цій справі є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як пенсійний орган, що здійснював розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та проводив перерахунок пенсії позивачки у зв`язку із переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, з розрахунком страхового стажу та розміру щомісячної доплати до пенсії за понаднормовий стаж, тож саме до нього, як до належного відповідача і слід задовольнити вищевказану частину позовних вимог.
З урахуванням викладеного, враховуючи часткове підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас, ч.3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачкою при зверненні до суду з цією позовною заявою у загальному розмірі 1211,20грн., підлягають відшкодуванню на користь останньої пропорційно до частини задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань суми коштів у розмірі 807,47грн.
Керуючись ст.ст.241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоду роботи з 14 серпня 1982 року по 22 березня 1983 року (7 місяців 8 днів) продавцем магазину №51.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неправильного обрахунку розміру щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 за понаднормовий стаж роботи.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова