Справа № 140/6632/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6632/25

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Шепелюк В.Л., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними рішення військової частини НОМЕР_1 від 21 березня 2025 року №1458/3602 та від 28 квітня 2025 року №1458/5233, щодо не підтвердження зазначених обставин для звільнення та не звільнення з військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сімейними обставинами, а саме: на підставі абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідні стю II групи (своєю мамою); зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби, за сімейними обставинами, а саме: на підставі абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх ба тьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребу ють постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікар сько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, а саме за рідною матір`ю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску, а також зазначити статус третьої особи у цій справі, вказавши її найменування з урахуванням пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України.

04 липня 2025 року представник позивача адвокат Савицький А.Я. подав клопотання про поновлення строку звернення до суду та нову редакцію адміністративного позову до Військової частини НОМЕР_1 (позовні вимоги залишились незмінними).

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово подавались рапорти про звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (13 березня 2025 року, 02 квітня 2025 року). Вказав, що загалом позивач отримав п`ять відмов у звільненні з військової служби від 19 червня 2025 року №6586, від 05 травня 2025 року №4861, від 28 квітня 2025 року № 1458/5233, від 12 лютого 2025 року №1458/1884, від 21 березня 2025 року №1458/3602. Остання відмова від 19 червня 2025 року №6586 була отримана матір`ю позивача 25 червня 2025 року (скарга та рапорт на звільнення подавався через Міністерство оборони України до керівництва військової частини). Виходячи з останньої відповіді (відмови), термін на оскарження рішення військової частини не пропущений.

Позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Законодавче обмеження строку звернення до суду насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Частинами другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Натомість частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви слідує, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 13 березня 2025 року подав командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення із військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, а саме за рідною матір`ю.

Листами від 21 березня 2025 року №1458/3602 та від 28 квітня 2025 року №1458/5233 військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у звільненні з військової служби, зазначивши, що наданими документами наявність зазначених вище обставин не підтверджено.

Незгода ОСОБА_1 з відмовою військової частини НОМЕР_1 , яка фактично викладена у листах від 21 березня 2025 року №1458/3602 та від 28 квітня 2025 року №1458/5233 (оскаржувані позивачем), у звільненні з військової служби стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

За змістом заявленого позову спірні правовідносини склались щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби, яка відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України належить до публічної.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо звільнення з військової служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Із цим позовом позивач звернувся до суду 12 червня 2025 року (дата на конверті, в якому скеровано позов до суду), тобто, із пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Норми КАС України не містять вичерпного, детально описаного переліку причин пропуску строку, які можна визнати поважними чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19).

Надаючи оцінку доводам клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зауважує, що лист Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2025 року №6586, з яким представник пов`язує початок перебігу строку звернення до суду (25 червня 2025 року), адресований матері позивача ОСОБА_2 та є відповіддю на її звернення/скаргу від 19 травня 2025 року на «гарячу лінію» Міністерства оборони України. Як слідує зі змісту вказаного листа, Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_2 про те, що поданий ОСОБА_3 рапорт про звільнення з військової служби і додані до нього матеріали (зареєстровано 17 квітня 2025 року №8768) був розглянутий та опрацьований.

Суд звертає увагу, що зважаючи на заявлені взаємопов`язані позовні вимоги (визнання протиправними рішень відповідача від 21 березня 2025 року №1458/3602 та від 28 квітня 2025 року №1458/5233 щодо не звільнення (відмови у звільненні) з військової служби та зобов`язання вчинити певні дії), лист Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2025 року №6586 не є відповіддю/рішенням відповідача про відмову у звільненні з військової служби позивача за результатами безпосереднього розгляду його рапорту (рапортів). Відповідно і дата отримання такого листа матір`ю позивача не може вважатись днем виникнення права на адміністративний позов (коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів). Відтак, доводи представника позивача щодо дотримання строку звернення до суду з даним адміністративним позовом є помилковими. Будь-яких інших поважних причин, які об`єктивно не залежали від позивача та позбавляли його права на звернення до суду протягом встановленого строку, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не вказано.

Варто зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №380/893/20, від 04 липня 2023 року у справі №620/4707/22 та від 27 березня 2024 року у справі №380/1105/23).

Тож установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Ці правила є однаковими для всіх громадян, які звертаються до суду.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, тому позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169, частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, частиною другою статті 123, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. Л. Шепелюк