Справа № 380/1920/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 рокусправа № 380/1920/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський авіаційний завод ЛДАРЗ" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський авіаційний завод ЛДАРЗ" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області із вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 №33680/13-01-07-01.

Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті від 15.09.2023 № 22833/13-01-07-01/07684556, зазначаючи, що товариством не допущено порушень норм податкового законодавства під час відображення господарських операцій із ПАТ «НТК «Електронприлад» та ТзОВ «ЗАБ», оскільки такі мали реальний характер та підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку. Поряд з тим, наголошує, що чинне законодавство не ставить право платника податків на отримання податкових вигод в залежність від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальний характер. Як наслідок, позивач вважає, що спірні податкові повідомленні рішення прийняті на підставі акта є протиправними та підлягають скасуванню. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою судді від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що в порушення вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України позивачем завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість та завищено залишок від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового (звітного) періоду (показник рядка 21 декларації) за червень 2023 року, внаслідок відображення господарських операцій із ПАТ «НТК «Електронприлад», ТОВ «ЗАБ», які в дійсності не відбулися. Відтак вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті законно. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що оспорюванні податковим органом господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності Позивача та досягнення його мети - ремонту військової авіаційної техніки та отримання прибутку. Товар отриманий від контрагентів мав реальний і товарний характер та закуповувався з метою подальшого використання у господарської діяльності Позивача. Зазначені господарські операції призвели до зміни майнового стану кожного їх учасника, були обумовлені рухом ТМЦ та підтвердженні належними первинними документами, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» зареєстроване як юридична особа, , місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Авіаційна, 3. Є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 200761786 від 25.11.2022, індивідуальний податковий номер 1.

Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт за №22833/13-01-07-01/07684556 від 15.09.2023.

В Акті зазначається, що проведеною перевіркою ТОВ «ЛДАРЗ» встановлено:- порушення вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого товариством завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Податкової декларації з податку на додану вартість) за червень 2023 року на суму 1 296 138,39 грн. На підставі Акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.10.2023 за №21332/13-01-07-01.

ТОВ «ЛДАРЗ» було подано в адміністративному порядку скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення та 02.01.2023 Товариством було отримано рішення про результати розгляду скарги від 22.12.2023 № 37839/6/99-00-06-01 04-06.

Рішенням було частково задоволено скаргу ТОВ «ЛДАРЗ» та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.10.2023 за №21332/13-01-07-01 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 545 709 грн., а в іншій частині вказане податкове повідомлення рішення залишене без змін.

ГУ ДПС у Львівській області було направлено нове податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 №33680/13-01-07-01 з врахуванням Рішення, яким зменшено залишок від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового (звітного) періоду в розмірі 750 429 грн.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення були висновки контролюючого органу про нереальність здійснених господарських операцій ТОВ «ЛДАРЗ» із ПАТ «НТК «Електронприлад», ТзОВ «ЗАБ», у зв`язку з відсутністю реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, зокрема до постачальників вищенаведених контрагентів та наступного за ними платника податків ТОВ «ЛДАРЗ»; відсутність виробників (імпортерів) реалізованих товарів по ланцюгах постачання; наявною підміною товарних позицій у суб`єктів господарювання, котрі здійснили первинну в ланцюгу нереальну поставку (продаж) ідентифікованого за найменуванням (характеристиками) товарів, відсутністю підтвердження факту проведення фінансово-господарських операцій ТОВ «ЛДАРЗ» із контрагентами-постачальниками, відповідно до податкової інформації тощо.

Проаналізувавши акт, на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд з`ясував, що оспорюванні суми податкового кредиту були сформовані за результатами фінансово-господарських операцій позивача із контрагентами: ТзОВ «ЗАБ» та ПАТ «НТК «Електроприлад».

Щодо фінансово-господарських операцій позивача з ПАТ Науково-технічний комплекс «Електронприлад», то суд встановив таке.

Між Позивачем та ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» було укладено Договір №339/21-08-22-50 на поставку продукції від 24.02.2023.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору: «ПАТ Науково-технічний комплекс «Електронприлад» в рамках виконання державного контракту від 21.12.2021 №403/1/21/15, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти і оплатити, наступну Продукцію:

Бортова узагальнена система вмонтованого контролю та попередження екіпажу Єкран-13М-4 8И1.570.072 ТУ;-

Блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 8и3.065.017-01 ТУ;

Пристрій RZ 8И5.109.044-01;

Блок граничних команд БПК-88 серії 3КМ 8И3.035.067-01 ТУ.

Згідно п. 1.2. Договору: «Найменування, кількість Продукції, що постачається та її орієнтовна вартість, визначається Специфікацією до Договору (Додаток №1), яка є його невід`ємною частиною».

Відповідно до п. 4.5 Додаткової угоди №2 від 05.12.2022 до Договору №339/21-08 22-50 від 24.02.2022, Специфікація та Протокол погодження Договірної ціни на Продукцію були викладені у новій редакції.

На виконання умов Договору, Постачальником було виготовлено та передано частину продукції, що підтверджується видатковою накладною №59/23 від 16.06.2023.

Постачальником в ЄРПН без зауважень зі сторони податкових органів було складено та зареєстровано податкову накладну №11 від 16.06.2023.

Факт сплати коштів на рахунок постачальника продукції підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями №2061 та № 2062 від 10.07.2023 про перерахунок коштів у сумі 3 243 743,40 грн, в т.ч. ПДВ 540 623,90 грн.

В подальшому, після прийняття товару за кількістю і якістю, товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, зокрема БПК-88 серії 3КМ зі складу №7 були переміщені у цех №5 та використані при виконанні наряд-замовлення №10/428/207, що підтверджується Карткою рахунку №207.

25.04.2023 між ТОВ «ЛДАРЗ» та ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» було укладено Договір №444/23 на поставку продукції.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору: «Постачальник для потреб Повітряних Сил Збройних Сил України, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти та і оплатити наступну Продукцію:

Блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 8и3.065.017-01 ТУ;

Блок індикації 2Є-01М (8И3.044.007-05).

Згідно п. 1.2. Договору: «Кількість, вартість, номенклатура Продукції, передбаченої у п. 1.1 даного Договору, визначається в Специфікації (Додаток №1 до Договору), та зафіксована у Протоколі погодження договірної ціни (Додаток 3 до Договору), які погоджуються двома Сторонами і являються підставою для взаєморозрахунків за Договором.

Постачальником згідно умов Договору було виготовлено та передано частину продукції, що підтверджується видатковою накладною №64/23 від 30.06.2023.

Постачальником в ЄРПН без зауважень зі сторони податкових органів було складено та зареєстровано податкову накладну №20 від 30.06.2023.

В свою чергу, позивачем було оплачено поставлену продукцію, що підтверджується платіжною інструкцією №3010 від 09.10.2023 про перерахунок коштів у сумі 1 998 865,54 грн, в т.ч. ПДВ 333 144,26 грн.

В подальшому, після прийняття товару за кількістю і якістю, товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, зокрема, Блоки реєстрації твердотільні БР-4Т-Л-01 (8И3.065.017-01) були переміщені у цех №5 та використані при виконанні наряд-замовлень №32/913/207, 32/912/207, що підтверджується Карткою рахунку №207.

Щодо фінансово-господарських операцій позивача з ТзОВ «ЗАБ», то суд встановив таке.

06.12.2022 між ТОВ «ЛДАРЗ» та ТОВ «ЗАБ» було укладено Договір поставки №16-22-645/ЗАБ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити позивачу товар на загальну суму 2 542 800,00 грн з ПДВ, найменування кількість та ціна яких визначалась у специфікації Додатку №1 до Договору, а ТОВ «ЛДАРЗ» зобов`язувалось оплатити та прийняти поставлений товар.

17.05.2023 контргентом через перевізника «Нова пошта» було направлено частину товару, а позивачем його отримано у відділені «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною №2585.

Сторонами було оформлено видаткову накладну №Т-00000020 від 17.05.2023 на суму 174 400,00 грн.

Контрагентом в ЄРПН було складено та зареєстровано податкову накладну №20 від 17.05.2023.

До позовної заяви була долучена платіжна інструкція №1947 від 30.06.2023, яка підтверджує перерахунок ТОВ «ЗАБ» коштів у розмірі 174 000,00 грн, згідно рахунку фактури №Т-00000016 від 17.05.2023, накладної №Т-00000020 від 17.05.2023, Договору №16-22-645/ЗАБ, що відображено у призначені платежу.

В подальшому, після прийняття товару за кількістю і якістю, товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, а саме Шини 840?290 мод 2А у кількості 2 шт. зі складу №7 були переміщені у цех №3 використані при виконанні наряд-замовлення №14/158/1442/207, що підтверджується Карткою рахунку №207.

Також, у зв`язку з терміновими виробничими потребами у запчастинах ряд договорів між ТОВ «ЛДАРЗ» та постачальниками укладались у спрощений спосіб шляхом погодження умов закупівлі у діловій переписці, обміном електронними листами, або ж шляхом прийняття рахунку-фактури на оплату.

За домовленістю сторін ТОВ «ЗАБ» 12.05.2023 через перевізника «Нова пошта» було поставлено товар, що підтверджується експрес-накладною №9353.

Сторонами було оформлено видаткову накладну №Т-00000018 від 12.05.2023 на суму 50 400,00 грн в т.ч. ПДВ 8400,00 грн.

Контрагентом в ЄРПН було зареєстровано відповідну податкову накладну №19 від 12.05.2023.

В свою чергу, ТОВ «ЛДАРЗ» було оплачено товар згідно виставленого рахунку-фактури №Т-00000015 від 12.05.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №1943 від 30.06.2023.

Після проходження товаром вхідного контролю та прийняття його за кількістю і якістю, оприбуткований товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, а саме: Авіаційна шина 570?140 модель А зі складу №7 була переміщена у цех №3 на виконання наряд-замовлення №14/158/1442/207, що підтверджується Карткою рахунку №207.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно виніс податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 №33680/13-01-07-01, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою згідно із п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) відповідно до п. 86.1. ст. 86 ПК України оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом міністерства фінансів України N 727 від 20.08.2015 (далі - Порядок № 727) акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначено ст. 198 ПК України.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з абзацом першим п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України (абзац перший п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК України).

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 вказаного Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 вказаного Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) та в подальшому право на віднесення цих сум до бюджетного відшкодування виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 996-XIV).

Стаття 1 Закону України № 996-XIV дає визначення термінам:

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України № 996-XIV первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Тобто, контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував свої дані податкового обліку, не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень як протиправних, прийнятих контролюючим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Визначальним щодо податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є сукупність обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Отже, висновок суду про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Досліджені судом видаткові накладні, складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», засвідчують факти здійснення господарської операції.

Щодо відомостей зазначених у Акті перевірки з приводу зупинки реєстрації податкових накладних ТОВ «ЗАБ» №20 від 17.05.2023, №19 від 12.05.2023, суд зазначає наступне.

Так, податковий орган вказує, що ним були отримані пояснювальні листи від контрагента з приводу вищевказаних податкових накладних за №30-05/23 від 30.05.2023, №29-05/23 від 29.05.2023 та документів до них, в яких зазначено, що постачальником товарів для ТзОВ «ЗАБ» було ТзОВ «Богдасар Білдінг» (який згідно відомостей Акту перевірки не зареєстрований платником податку на додану вартість).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено «Порядок зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Порядок №1165). Згідно з пунктом 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п.10-11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 року № 520 (надалі Порядок №520).

За приписами п.4 Порядку №520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №520 передбачене право платника податку подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі у разі зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 5 Порядку №590 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрів, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів відповідно до пункту 4 Порядку №520 комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів: приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування; або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

З вищенаведеного випливає, що комісія регіонального рівня в тому числі дослідила і первинні бухгалтерські документи, які підтверджують здійсненні між ТзОВ «ЗАБ» та ТзОВ «Богдасар Білдінг» фінансово-господарські операції, та прийняла рішення про реєстрацію вказаних податкових накладних у ЄРПН, відповідно контрагентом позивача було спростовано твердження податкового органу про відповідність критеріям ризиковості операцій з постачання товарів/послуг, які реалізувались позивачу та які зазначені у таких податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податковим органом у Акті перевірки та відзиві на позовну заяву не наведено фактів врахування позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які б були непідтверджені зареєстрованими у ЄРПН податковими накладними.

Верховний Суд у Постанові від 03.08.2022 у справі № 460/4568/19 при розгляді подібних правовідносин зазначив: «…якщо податковий орган указує, що постачальники ТОВ "УБРМІ " є недобросовісними, мають негативну історію платника податків, а їхня діяльність не спрямована на досягнення реальної цілі господарської діяльність, то такі обставини мали бути виявлені саме на стадії реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, за наслідком чого мало бути прийняте рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та/або відмови в її реєстрації. Зазначений правовий механізм якраз і створений державою для того, щоб відсіювати недобросовісних платників податків та не допускати їх до підриву нормальної господарської діяльності решти платників податків. Як наслідок, якщо податковий орган допустив реєстрацію податкових накладних, складених вищезазначеними контрагентами-постачальниками, у ТОВ "УБРМІ" були усі підстави вважати, що його постачальники відповідають усім критеріям добросовісності та мають показники позитивної податкової історії платника податку. З огляду на викладене, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вищевказаними документами, а також здійснення ТОВ "УБРМІ" розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків»

Щодо висновків відповідача про неможливість встановлення джерела походження товару, який був поставлений контрагентами позивача, то Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію про те, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. (Зокрема у постановах від 02.04.2019 року у справі № 826/6245/18; від 20.08.2020 у справі №380/10381/20).

Зауваження щодо повноти та порядку складання інших податкових накладних, виписаних ПАТ «НТК «Електронприлад», ТзОВ «ЗАБ» на адресу ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» у контролюючого органу відсутні.

Відповідно до вимог чинного податкового законодавства, вказані податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем у Акті.

З приводу аргументів відповідача щодо відсутності ТТН на підтвердження фактів транспортування продукції від ПАТ «НТК «Електронприлад», а також недоліків в експрес-накладних «Нова пошта», оформлених ТзОВ «ЗАБ», суд зазначає наступне.

Документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними.

Наведені висновки відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.01.2021 у справі № 820/1124/17.

Судом встановлено, що відповідно до вимог договорів №339/21-08-22-50 та №444/23, укладених із ПАТ «НТК «Електронприлад», поставка продукції здійснюється на умовах самовивозу зі складу постачальника за рахунок замовника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив самовивіз продукції з використанням власних автотранспортних засобів. Позивачем на підтвердження транспортування продукції було надано відповідачу відповідні подорожні листи службового автомобіля, що відображено у акті перевірки. Зауважень до змісту вказаних подорожніх листів акт не містить, як і не містить заперечень податкового органу щодо відсутності у власності позивача зазначених у таких подорожніх листах автотранспортних засобів.

Відтак, суд вважає, що наявними у матеріалах справи подорожніми листами, актами приймання-передачі, підтверджуються факти руху (транспортування) ТМЦ від ПАТ «НТК «Електронприлад».

Також відповідач вказує про наявність певних недоліків в оформленні експрес-накладних ТзОВ «ЗАБ» на відправлення ТМЦ засобами поштового зв`язку. Зокрема, в експрес-накладних в описі відправлення зазначено: документи або інші запчастини, не зазначено назву продукції, її вартість, що унеможливлює процес ідентифікації отриманого від ТОВ «ЗАБ» товару та його оприбуткування на склад ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» по видаткових накладних.

Взаємовідносини суб`єктів господарювання із ТОВ «Нова пошта» регулюються публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень, який міститься у публічному доступі на веб-сайті Нової пошти (https://novaposhta.ua/uploads/misc/doc/public_offer.pdf).

Згідно п. 1.12 вказаного договору оголошена цінність відправлення - вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній.

Отже, позивач не має жодного відношення до процедури зазначення оголошеної цінності відправлення у експрес-накладній.

Згідно п. 3.3 договору прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена цінність відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг експедитора.

Отже, згідно умов договору форма експрес-накладної не передбачає зазначення повного найменування товару, що перевозиться, а передбачає лише загальний опис вмісту відправлення (наприклад, запчастини, документи тощо).

Дослідивши наявні у справі копії поштових експрес-накладних, суд встановив, що в цих документах відправником вказано ТзОВ "ЗАБ" (представник Заболотний Олександр Вікторович), отримувачем - ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (представник Лєбєдєв Володимир Вячеславович), адреса відправника - м. Одеса, адреса отримувача - м. Львів, відділення №1.

Суд не вбачає жодних невідповідностей та ознак неможливості проведення господарських операцій з врахуванням реального часу здійснення операцій та місцезнаходження сторін, адже з експрес-накладних вбачається, що відправка товару здійснювалась за місцем реєстрації контрагента, а товар був отриманий позивачем за його місцезнаходженням. Наявні у справі копії експрес-накладних підтверджують факт відправлення посилок представниками постачальника ТзОВ "ЗАБ" та їх отримання представниками позивача.

Зважаючи на викладені обставини, суд критично оцінює доводи відповідача про нереальність господарських операцій з огляду на недоліки у експрес-накладних, зокрема відсутність/неточність найменування та вартості товару, адже вказані відомості відображені у вищеописаних видаткових накладних.

Таким чином, посилання відповідача на окремі недоліки в товарно-транспортних, по взаємовідносинах з контрагентом ТзОВ "ЗАБ", а також на їх відсутність по взаємовідносинах із ПАТ «НТК «Електронприлад» з огляду на встановлені обставини не свідчать про відсутність фактів придбання товарів позивачем та не є доказом безтоварності досліджуваних операцій.

Суд відхиляє доводи податкового органу про відсутність/неналежність супровідних документів (сертифікати, паспорти якості, державні стандарти тощо), що посвідчують якість та комплектність товару, згідно з якими можливо встановити хто являється виробником придбаних ТМЦ, та надає можливість відслідкувати ланцюг постачання до виробника або імпортера, оскільки сертифікати відповідності (якості) на товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність такого сертифікату сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції.

При цьому, суд врахує висновки викладені Верховним Судом зокрема, але не тільки, у постановах від 17.10.2018 у справі № 802/364/16-а, від 10.02.2022 у справі № 280/1491/19, від 14.08.2024 у справі №560/12984/23.

Посилаючись на терміни та норми Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» податковим органом не обґрунтовано їх взаємозв`язок із досліджуваними господарськими операціями та предметом перевірки.

Суд наголошує, що оцінка поведінки учасників податкових правовідносин здійснюється насамперед із застосуванням норм податкового, а не інших галузей законодавства. Для з`ясування змісту господарської операції необхідно брати до уваги термінологію та вимоги податкового законодавства, а обґрунтування податкових правопорушень не може здійснюватися з посиланням на можливе недотримання норм інших галузей законодавства.

Самі по собі паспорти/сертифікати якості/відповідності не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ПК України, тому не беруть участь у формуванні даних бухгалтерського та податкового обліку, тобто вказані документи не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, так як не містять відомостей про ланцюги постачання, учасників та умови господарської операції з поставки та не фіксують рух активів. Відтак, неподання їх платником податків, у даному випадку, не є обставиною, що може нівелювати права на формування ним своїх витрат та податкового кредиту.

Окрім цього, суд враховує, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідач в обґрунтування правомірності прийнятих рішень зазначає, що придбання товарів у вказаних контрагентів не було обумовлено розумними економічними причинами (діловою метою) та відповідно такі операції були спрямовані виключно на отримання необґрунтованої податкової вигоди кінцевим отримувачем, тобто позивачем.

Досліджуючи спірні господарські операції на предмет наявності у платника податку розумних економічних причин суд враховує, що для цілей податкового обліку розумна економічна причина (ділова мета) передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту в нормах ПК не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості. При цьому не обов`язково, щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.

Основним видом діяльності ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» є виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування (КВЕД30.30).

Також суд бере до уваги той факт, що ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» включене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83.

У акті перевірки податковий орган вказує, що причиною виникнення від`ємного значення є здійснення позивачем операцій з придбання запасних частин та комплектуючих для ремонту та обслуговування літаків, транспортних та інших послуг, палива, електроінструменту тощо, а також реалізація робіт для Міноборони України, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивач володіє необхідними матеріально-технічними (будинки та споруди, машини та обладнання, транспортні засоби інші основні засоби) та трудовими ресурсами для здійснення свого основного виду господарської діяльності.

Позивач зазначає, що придбаний ним товар, продукція (надалі -ТМЦ) після проходження вхідного контролю та прийняття його за кількістю і якістю, оприбутковується та спрямовується у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм з ремонту літаків.

Факт подальшого використання оспорюваних ТМЦ у господарській діяльності позивача підтверджується долученими до матеріалів справи картками рахунків 207, які місять відомості про списання ТМЦ на виконання наряд-замовлень, які в свою чергу спрямовані на виконання державних контрактів та відповідно отримання прибутку.

Також на підтвердження економічних причин (ділової мети) закупівлі оспорюваних податковим органом ТМЦ, позивачем долучено до матеріалів справи заявки на проведення закупівлі товарів, робіт, послуг. За результатом аналізу вказаних заявок судом встановлено, що закупівля спірних ТМЦ була ініційована виробничими підрозділами позивача (цехами) з метою проведення ремонту літаків (блоків, агрегатів).

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що договори укладені позивачем, були удаваними, укладеними цілеспрямовано та з єдиною метою отримання виключно відшкодування ПДВ та/або формування податкового кредиту з ПДВ, тобто без мети отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей. Не доведена відповідачем і обставина щодо відсутності розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної та достатньої ділової (господарської) мети для укладення позивачем договорів з контрагентами, тобто відсутності необхідності придбання для господарської діяльності позивача визначених в договорах товарно-матеріальних цінностей.

Здійснивши оцінку спірних господарських операцій на підставі комплексного, всебічного аналізу умов вчинення конкретних правочинів, суд зазначає, що наявні у позивача належним чином оформлені первинні документи, фізичні, технічні та технологічні можливості для здійснення відповідних операцій, а також фактичний зв`язок між придбанням та подальшим використанням ТМЦ з наміром отримати реальний економічний результат вказують на те, що господарські операції позивача переслідували ділову мету та були економічно доцільними.

Щодо тверджень відповідача про те, що господарські операції позивача з придбання товару у вищеописаних контрагентів позивача та подальше їх використання у власній господарській діяльності фактично не відбулося, зважаючи на відсутність джерела походження товарів по ланцюгу постачання, кінцевим покупцем яких є позивач, суд вказує таке.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такі висновки щодо застосування наведених норм права сформульовані Верховним Судом у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, які в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України повинні враховуватись судом.

Разом з тим, висновки контролюючого органу здебільшого ґрунтуються на аналізі наявної податкової інформації стосовно контрагентів ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ», а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді що підлягав перевірці.

Зокрема, суд вважає слушними зауваження позивача про те, що ПАТ «НТК «Електронприлад» за змістом укладених договорів повинно було виготовити продукцію, у зв`язку з чим і відсутні відомості у ЄРПН щодо придбання вказаної продукції цим контрагентом (відтак, саме тому відповідачем не було встановлено ланцюг постачання продукції).

Водночас, суд враховує, що виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації (26.51), виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування (30.30), а також ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів (33.16) згідно відомостей з ЄДР є одними із зареєстрованих видів діяльності ПАТ «НТК «Електронприлад».

Щодо взаємовідносин ТзОВ «ЗАБ» суд зазначає, що правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, на які посилається відповідач, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин, які є предметом дослідження у цій справі (наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 820/7293/13-а).

Окрім цього, формуючи висновки про відсутність ланцюга постачання товару, придбаного позивачем, відповідач посилається на інформацію в АІС Податковий блок та без дослідження первинних документів, робить висновки про ймовірний рух товару від однієї особи до іншої та зазначає про неможливість встановлення джерела походження товару (обрив ланцюга постачання). Але такі дії не відповідають положенням Податкового кодексу України, які зобов`язують вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Інформація про контрагентів позивача може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента брати участь у здійсненні конкретної господарської операції (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.07.2024 у справі № 440/2167/19).

Як свідчать матеріали справи, висновки відповідача про відсутність реального джерела походження товару по ланцюгу постачання чи то відсутність фактів придбання комплектуючих для виготовлення таких товарів, сформовані без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб (зустрічних звірок) та дослідження первинних документів, тобто ґрунтуються виключно на узагальненій податковій інформації.

Доводи контролюючого органу щодо відсутності у контрагентів позивача основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій не можуть бути беззаперечним доказом відсутності реального характеру такої за умови, якщо інші докази у справі свідчать про фактичне виконання поставки між сторонами.

Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. Контрагенти позивача мають право залучати сторонні організації для надання позивачу послуг та продажу товарів.

Суд зазначає, що для встановлення можливості чи неможливості виконання господарської операції з одержання (купівлі) товарів наявним трудовим ресурсом необхідно здійснити перевірку такого платника податків, при якій дослідити всі обставини господарської діяльності, враховувати специфіку конкретної операції, яка характеризується, наприклад, своєрідними фізичними властивостями товарів, операції з якими потребують певного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу та не співвідносні з наявним трудовим ресурсом для поставки товару; придбання відповідних послуг з поставки товарів із залученням сторонніх осіб.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2020 у справі №826/2926/14 зауважив, що контролюючий орган на виконання вимог ст. 77 КАС України повинен довести та надати належні докази, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору.

Слід наголосити, що доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу, обумовлених укладеними договорами, відповідачем надано не було.

Враховуючи окреслені податковим органом в акті перевірки та процесуальних документах відповідача підстави для висновку про безтоварний характер спірних у цій справі господарських операцій, суд вважає, що сама по собі зібрана податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій.

Посилання контролюючого органу на наявність прийнятих стосовно контрагентів позивача рішень про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, суд вважає безпідставними, оскільки включення платника податків до переліку ризикових платників податку не свідчить про нереальність усіх здійснених ним господарських операцій та, само по собі, не спростовує наданої таким платником податків інформації щодо його діяльності. Більше того, зі змісту вказаних рішень вбачається, що вони були прийняті у зв`язку із наявністю інформації, що свідчить про ризиковість здійснення господарських операції із іншими юридичними особами, а не ТзОВ «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ», тобто вони не стосуються господарських операцій із постачання ТМЦ позивачу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказаним нормативним документом передбачається зупинення реєстрації податкової накладної, зокрема, у разі відповідності критеріям ризиковості платника податків. В свою чергу у межах цієї справи усі податкові накладні зареєстровано в ЄРПН, що не заперечується відповідачем.

Суд додатково звертає увагу і на те, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни може мати правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Будь-яка неправомірна діяльність контрагента не впливає на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення до відповідальності платника податків, який у повному обсязі виконав передбачені податковим законодавством зобов`язання, які підтверджено документально. Така позиція суду узгоджується із висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.098.2021 в справі № 813/2013/16.

У той же час, відповідач не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб`єкта господарювання, судових рішень, вироків, також не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про обізнаність платника податків щодо протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними, застосування платником схеми розрахунків, яка свідчать про повернення грошових коштів платнику або особам, які мають до нього відношення.

У порушення Порядку № 727 від 20.08.2015 в акті перевірки не враховано суттєвих обставин фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства, а також не наведено фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків.

Таким чином, суд вважає, що встановлені відповідачем в акті перевірки висновки щодо порушення позивачем п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.4, ст. 200 ПК України (завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2023 року та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2023 року) є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.12.2023 №33680/13-01-07-01, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 №33680/13-01-07-01.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський авіаційний завод ЛДАРЗ" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Львівській області () судовий збір в сумі 11256,43 грн. (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 43 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.