Справа № 200/2626/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Справа№200/2626/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом № 15/2 від 04.04.2025 року щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за заявою від 19.11.2024 року;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і прийняти рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку відповідача.

Зазначає, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.07.2022р. у справі №237/1239/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , розірваний шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та встановлено місце проживання та подальше самостійне виховання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.01.2023р. у справі №237/1239/22 розглянута позовна вимога, рішення по якій не було прийнято в рішенні від 07.07.2022р. та вирішено відібрати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.04.2023р. у справі №237/1239/22 виправлено помилку в додатковому рішенні від 12.01.2023р. та вирішено відібрати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_2 з позбавленням батьківських прав.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак відповідач щоразу йому відмовляв, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до суду.

19.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши до неї судові рішення, які доводить те, що на його утриманні якого перебувають діти, мати яких позбавлена рішенням батьківських прав, що підтверджує його право на відстрочку.

Однак, відповідач не розглянув заяву позивача, тому останній звернувся до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 200/8384/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду заяви від 10.06.2024 року щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зобов`язання розглянути заяву від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 задоволено повністю.

На виконання рішення суду відповідачем знову відмовлено позивачу у наданні відстрочки, але з інших підстав. Зокрема, у протоколі №3 від 13.02.2025р. зазначено таке: «у зв`язку з тим, що військовозобов`язаний надав не повний комплект документів, а саме: відсутній військово-обліковий документ встановленого зразку, «також до участі в розгляді даної справи судом не залучався ані орган опіки та піклування Курахівської міської ради, ані органі опіки та піклування Мар`їнської міської ради. Військовозобов`язаний наданими документами не довів факт самостійного утримання та виховання дітей віком до 18 років».

Вказує, що в рішенні №3 від 13.02.2025р. та в повідомленні від 14.02.2025р. підстави для відмови в наданні відстрочки відрізняються.

З зазначених підстав 18.02.2025р. позивач знову звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протизаконним рішення, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025р.

Вважає, що оскільки з 24.03.2025р. по 31.03.2025р. та по 10.04.2025р. комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 не прийнято рішення щодо надання позивачу відстрочки, тому він не може бути направлений на медичний огляд.

Наголошує, що за період з 10.02.2025р. по 10.04.2025р. відповідачем розглянуто 3 однакові заяви позивача з однаковими додатками та відповідачем у 3-х рішенням про відмову вказано 3 різні підстави:

- В протоколі №3 від 13.02.2025р. підставою для відмови вказано, що позивач надав не повний пакет документів та не довів факт самостійного виховання та утримання дитини до 18 років.

- В протоколі №4 від 20.02.2025р. підставою для відмови вказано не подання документів в повному обсязі, відсутній військово-обліковий документ, та військовозобов`язаний є порушником військового обліку, у зв`язку з ненаданням ТЦК та СП у семиденний строк інформації про зміну персональних даних (невідоме фактичне місце проживання). Також в протоколі №4 від 20.02.2025р. відсутня підстава не доведеність самостійного виховання дітей до 18 років.

- В протоколі №15/2 від 04.04.2025р. підставою для відмови вказано: факт самостійного утримання та виховання дітей віком до 18 років ОСОБА_1 не доведено. Заява з підтверджуючими документами подані та завірені не належним чином та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Вказує, що в протоколі №15/2 від 04.04.2025р. вже відсутня підстава відсутності військово-облікового документу та наявність порушення військового обліку, у зв`язку з ненаданням ТЦК та СП у семиденний строк інформації про зміну персональних даних (невідоме фактичне місце проживання).

З зазначених причин вважає рішення комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене Протоколом №15/2 від 04.04.2025 року щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації протиправним, яке суперечить вимогам закону та порушує його права, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року зупинено провадження в адміністративній справі № 200/2626/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 237/1239/22 за результатами перегляду рішення у справі № 237/1239/22 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року поновлено провадження в адміністративній справі № 200/2626/25.

Відповідачем надано письмовий відзив від 01.05.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що військовозобов`язаний повинен був особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що особиста явка до ІНФОРМАЦІЯ_5 військовозобов`язаного ОСОБА_1 дала б можливість вивчення оригіналу військово-облікового документу та надання йому належної правової оцінки.

Станом на 01.05.2025 року, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув та відомості про фактичне місце проживання не надав, тому позивач є порушником п. 7, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 у зв`язку з (ненаданням до ТЦК та СП у семиденний строк інформації про зміну персональних даних (невідоме фактичне місце проживання).

Зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає місце реєстрації, а не фактичне місце перебування, однак ці поняття не є тотожними.

Крім того, зазначає, що адресою місця реєстрації позивач не може фактично проживати, оскільки на території м. Курахове Донецької області з 20.08.2023 р. велися активні бойові дії, а на теперішній час місто окуповано російською федерацією.

Таким чином, позивач не надав інформацію про зміну персональних даних (тобто приховуючи своє фактичне місце проживання) ОСОБА_1 порушив правила військового обліку та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відомості про порушення військового обліку занесено відповідачем до «Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

24.03.2025р. ІНФОРМАЦІЯ_1 направив подання до Покровського районного управління поліції в Донецькій області №1751791 про порушення військового обліку ОСОБА_1 , де зазначено про причину подання (неповідомлення про зміну місця проживання в семиденний строк ТЦК та СП щодо взяття на в/облік ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Зазначає, що позивач мав стати на облік, вирішити всі свої питання в законний спосіб з територіальним центром комплектуванням та соціальної підтримки за фактичним місцем проживання.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .

Відповідно до паспортних даних позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку відповідача, що не спростовується сторонами та доведено даними додатку Резерв+ станом на 24.05.2025 року. Адреса позивача в ньому зазначена як: АДРЕСА_2 .

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.07.2022р. у справі №237/1239/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , розірваний шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та встановлено місце проживання та подальше самостійне виховання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.01.2023р. у справі №237/1239/22 відібрано неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.04.2023р. у справі №237/1239/22 виправлено помилку в додатковому рішенні від 12.01.2023р. та вирішено відібрати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_2 з позбавленням батьківських прав.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 26.05.2025р. у справі №237/1239/22 відмовлено у відкритті провадження за заявою в.о. міського голови, секретаря ради Медведєвої Лілії, яка діє в інтересах Курахівської міської ради Покровського району Донецької області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.07.2022 року у справі № 237/1239/22 та додаткового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.01.2023 року у справі № 237/1239/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак відповідач щоразу йому відмовляв, у зв`язку з чим він знову звертався з новою заявою, а також до суду.

Так, 19.11.2024 року позивач вчергове звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши до неї судові рішення, які доводять те, що на його утриманні якого перебувають діти, мати яких позбавлена судовим рішенням батьківських прав, що підтверджує його право на відстрочку.

Проте, відповідач не розглянув заяву позивача, тому останній звернувся до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі № 200/8384/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду заяви від 10.06.2024 року щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зобов`язання розглянути заяву від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 задоволено повністю.

На виконання рішення суду відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки, однак з інших підстав.

Зокрема, у протоколі №3 від 13.02.2025р. зазначено: «У зв`язку з тим, що військовозобов`язаний надав не повний комплект документів, а саме: відсутній військово-обліковий документ встановленого зразку, також до участі в розгляді даної справи судом не залучався ані орган опіки та піклування Курахівської міської ради, ані органі опіки та піклування Мар`їнської міської ради. Військовозобов`язаний наданими документами не довів факт самостійного утримання та виховання дітей віком до 18 років».

Отже, в рішенні №3 від 13.02.2025р. та в повідомленні від 14.02.2025р. підстави для відмови в наданні відстрочки позивачу різні.

З зазначених підстав 18.02.2025р. позивач знову звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протизаконним рішення, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025р.

Позивач зазначив, що за період з 10.02.2025р. по 10.04.2025р. відповідачем розглянуто 3 однакові заяви позивача з однаковими додатками та відповідачем у 3-х рішенням про відмову вказано 3 різні підстави:

- В протоколі №3 від 13.02.2025р. підставою для відмови вказано, що позивач надав не повний пакет документів та не довів факт самостійного виховання та утримання дитини до 18 років.

- В протоколі №4 від 20.02.2025р. підставою для відмови вказано не подання документів в повному обсязі, відсутній військово-обліковий документ, та військовозобов`язаний є порушником військового обліку, у зв`язку з ненаданням ТЦК та СП у семиденний строк інформації про зміну персональних даних (невідоме фактичне місце проживання). Також в протоколі №4 від 20.02.2025р. відсутня підстава не доведеність самостійного виховання дітей до 18 років.

- В протоколі №15/2 від 04.04.2025р. підставою для відмови вказано: факт самостійного утримання та виховання дітей віком до 18 років ОСОБА_1 не доведено. Заява з підтверджуючими документами подані та завірені не належним чином та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Отже, в протоколі №15/2 від 04.04.2025р. відсутня підстава відсутності військово-облікового документу та наявність порушення військового обліку, у зв`язку з ненаданням ТЦК та СП у семиденний строк інформації про зміну персональних даних (невідоме фактичне місце проживання).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Частиною 8 статті 4 Закону № 3543-XII передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

З 05.01.2023 року механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування м форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 Правил військового обліку (додаток 2 до Порядку № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, Зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

За змістом п. 7 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 8 Положення № 154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), який серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до пунктів 56-58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Відповідні органи, в яких працюють посадові (службові) особи, зазначені у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надсилають завірену копію довідки про надання таким особам відстрочки (додаток 6) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, у якому така особа перебуває на військовому обліку..

За приписами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відстрочка посадовим (службовим) особам, зазначеним в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надається на строк їх перебування на відповідній посаді територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зазначеним в абзаці другому пункту 58 цього Порядку. У разі звільнення зазначених посадових (службових) осіб чи переведення на посаду, не зазначену в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, відповідний орган державної влади, інший державний орган в одноденний строк інформує шляхом надсилання листа відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який оформив військовозобов`язаному відстрочку, для її анулювання, а також територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональний орган СБУ або відповідний підрозділ розвідувальних органів, у яких така особа перебуває на військовому обліку.

Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.

Додатком 5 до Порядку № 560 визначено перелік документів, які подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Як зазначено вище, відповідно до вказаної норми позивачем було надано заяву від 19.11.2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до якої додано рішення та ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області у справі №237/1239/22.

Як вказано вище, підставою для відмови у наданні відстрочки у протоколі №15/2 від 04.04.2025 року комісії відповідача з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено: факт самостійного утримання та виховання дітей віком до 18 років ОСОБА_1 не доведено. Заява з підтверджуючими документами подані та завірені не належним чином та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У свою чергу, Порядком № 560 встановлено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону слід надати свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Позивачем надано відповідачу рішення та ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області у справі №237/1239/22, а тому відповідачу надано достатні докази на підтвердження самостійного виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як такому, що належним чином підтвердив, що він самостійно виховує неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, однак не у спосіб, визначений позивачем. Зокрема, вимога зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є втручанням в дискреційні повноваження ТЦК та СП.

Відтак, враховуючи, що відповідач неналежним чином розглянув заяву позивача від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не надав оцінку підстав для надання відстрочки відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» згідно з поданими документами, суд вважає необхідним зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно розглянути заяву позивача від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» згідно з поданими документами, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Суд наголошує, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Законодавством України (Конституцією та законами України) прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того, як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 року у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011 року у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010 року у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 року у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 року у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 року у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам справи, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статей 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 15/2 від 04.04.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за заявою від 19.11.2024 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і прийняти відповідне рішення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова