Справа № 380/3202/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 рокусправа № 380/3202/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень 00 копійок за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень 00 копійок за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що, перебуваючи на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , 12.05.2024 отримав тяжке поранення та в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення. Позивач звернувся до командування з рапортом та документами про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Відповідач відмовив у виплаті позивачу такої допомоги, оскільки у спірні періоди позивач перебував на реабілітації, а не на стаціонарному лікуванні, що стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 24.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військове служби під час дії воєнного стану», пункту 2-1 постанови Кабінету' Міністрів України від 2: лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метоп визначення особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагород військовослужбовцям Національної гвардії України затверджено Наказ МВС України від 01.09.2023 М 729 «Особливості виплат на період воєнного стану додаткової винагород військовослужбовцям Національної гвардії України». Згідно п.14 Наказу 729 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди розмірі 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, у тому числі такі, які:

1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

Вказує, що позивачу за період з 05.04.2024 по 18.04.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, 31.08.2024 по 27.09.2024, додаткова винагорода не виплачувалася у зв`язку перебуванням не на стаціонарному лікуванні, а на медичній реабілітації. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача скористалась правом на подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що не заперечується відповідачем.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16.05.2024 №57 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), 12.05.2024 позивач отримав бойове травмування внаслідок скиду з БПЛА по позиції БТГр 14 броп НГУ на околиці н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області. Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач перебував на лікуванні:

14.05.2024 - 16.05.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 10643 від 16.05.2024 року, згідно п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 14.05.2024-16.05.2024);

16.05.2024-18.05.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 10278, від 18.05.2024 року згідно п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 16.05.2024- 18.05.2024);

19.05.2024-31.05.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району (перевідний епікриз № 1985, від 31.05.2024 року, дата перебування у стаціонарі з 19.05.2024-31.05.2024);

31.05.2024-14.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів» Хмельницької обласної ради (перевідний епікриз № 3190, від 14.06.2024 року, згідно п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 31.05.2024-14.06.2024);

15.06.2024 року згідно етапного епікризу поступив як стаціонарний хворий до Державної установи «ТМО МВС України по Хмельницькій області» та згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 24/0985 від 04.07.2024 року п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 15.06.2024 - 04.07.2024 року;

05.07.2024-18.07.2024 року прибув на стаціонарне реабілітаційне лікування до «Медичний реабілітаційний центр МВС України «Південний Буг» виписка стаціонарного хворого №/0235, дата поступлення 05.07.2024 дата виписки 18.07.2024 року та згідно довідки про тимчасову непрацездатність військовослужбовця Національної гвардії України № 017989 перебував у стаціонарі, продовжує хворіти;

19.07.2024 року поступив як стаціонарний хворий до Державної установи «ТМО МВС України по Хмельницькій області» та згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 24/1196 від 23.07.2024 року п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 19.07.2024 - 23.07.2024 року та згідно довідки про тимчасову непрацездатність військовослужбовця Національної гвардії України № 018111 перебував у стаціонарі, продовжує хворіти;

23.07.2024-24.07.2024 року - перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «ЛОГВВ та Р. ім. Ю. Липи» згідно довідки №1177, та згідно якої був евакуйований на лікування закордон;

24.07.2024-30.08.2024 року видано довідку про тимчасову непрацездатність військовослужбовця Національної гвардії України № 017995 про перебування у стаціонарі, продовжує хворіти;

25.07.2024-30.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному центрі Республіки Латвія;

31.08.2024 - 27.09.2024 року поступив як стаціонарний хворий до Державної установи «ТМО МВС України по Хмельницькій області» та згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 24/1453 від 27.09.2024 року п.5 б) дата перебування у стаціонарі з 31.08.2024 - 27.09.2024 року; згідно довідки ВЛК № 469 від 27.09.2024 травма (поранення), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007р. №370, травма класифікується як ТЯЖКА; потребує відпустки після поранення тривалістю 30 календарних днів;

згідно довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 27 вересня 2024 року № 469 виданої за результатами медичного огляду медичною (військово - лікарською) комісією травма (поранення) старшого солдата ОСОБА_1 кваліфікується як тяжка відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370. За результатами огляду комісією визначено, що військовослужбовець потребує відпустки для лікування після поранення тривалість 30 (тридцять) календарних днів.

19.09.2024 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо виплати збільшеного додаткового грошового забезпечення в розмірі до 100 000 грн. на період стаціонарного лікування після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Позивач стверджує, що відповідачем не надано відповіді на його рапорт.

Листом від 14.10.2024 №50/14/12-А3-1686, наданим на адвокатський запит представника позивача, відповідач повідомив, що виплата грошової винагороди під час проходження реабілітації не передбачена нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 729 «Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України». Надані медичні документи підтверджують факт проходження реабілітації в періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII). Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 1 Закону №2232-XII). Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII).

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 3 Закону №2232-XII) .

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та діє на теперішній час.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування передбачено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. №3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 (в редакції станом на час звернення позивача із рапортом) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно п. 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спір у цій справі виник у зв`язку із не нарахуванням на не виплатою позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. відповідно до Постанови № 168 у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024.

Законодавець у 1 Постанові № 168 передбачив такі умови для виплати збільшеної до 100 000,00 грн винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; 2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Із довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16.05.2024 №57 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) суд встановив, що 12.05.2024 позивач отримав бойове травмування при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

У період з 05.07.2024 по 18.07.2024 позивач перебував на стаціонарному реабілітаційному лікуванні у Медичному реабілітаційному центру МВС України «Південний Буг», що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №/0235 (форма №027/о).

У період з 25.07.2024 по 30.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Курортно-реабілітаційному центрі «Яункемері» Республіки Латвія, що підтверджується випискою №221610879 від 30.08.2024.

У період з 31.08.2024 по 27.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «ТМО МВС України по Хмельницькій області», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 24/1453 від 27.09.2024.

З наведеного суд робить висновок, що позивач повністю відповідає критеріям, передбаченим пунктом 1 Постанови № 168:

поранення, отримане 12.05.2024, згідно довідки від 16.05.2024 №57 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язане із захистом Батьківщини, оскільки таке поранення отримано в районі бойових дій у зв`язку із виконанням бойових наказів, розпоряджень, а також із відміткою про те, що факт отримання бойової травми, спричинений діями противника;

проходження стаціонарного лікування у медичних закладах у період з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024 у зв`язку із тяжким пораненням, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями медичних документів.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, зважаючи на вичерпний перелік виплат відповідно Постанови №168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 729 «Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», до яких медична реабілітація не відноситься, з огляду на таке.

згідно ч.1 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.92 №2801-ХII (далі - Закон №2801-ХII):

- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга, у тому числі реабілітаційна, що надається пацієнту закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом або фізичною особою підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;

- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;

- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;

- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;

- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.

Отже, реабілітаційний центр є закладом охорони здоров`я.

Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону №2801-ХII).

Згідно ч. 8 ст. 33 Закону №2801-ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.

Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» від 03.12.2020 №1053-IX (далі Закон №1053-IX).

Згідно ч.1 статті 20 Закону №1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.

За визначенням Комітету експертів з реабілітації Всесвітньої організації охорони здоров`я (1963), реабілітація - це процес, метою якого є запобігання інвалідності під час лікування захворювання і допомога хворому у досягненні максимальної фізичної, психічної, професійної, соціальної та економічної повноцінності, на яку він буде здатний в межах існуючого захворювання.

Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. відповідно до Постанови № 168 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що, у свою чергу, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу вказаної доплати.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди не ґрунтуються на жодних офіційних медичних документах, які б спростовували факт стаціонарного лікування позивача, а тому суд не бере їх до уваги.

За наведених обставин, суд робить висновок про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024.

За правилами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. за періоди з 05.07.2024 по 18.07.2024, з 25.07.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 27.09.2024

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович