Справа № 320/20916/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2025 року м.Київ № 320/20916/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національної поліції України, у якому просить суд:

- визнати протиправним висновок Національної поліції України від 16.06.2023 про призначення одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Ухвалою суду від 16.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 26.06.2025 після відкриття провадження у цій справі позовну залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення у цій справі.

01.07.2025 на виконання ухвали суду, від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. Вказана заява обґрунтована тим, що листом Національної поліції України від 29.05.2023 року вих. №271аз/26/6-2023, ОСОБА_1 було повідомлено, що «Про результати розгляду по суті заяви (рапорту) ОСОБА_1 від 21.05.2021 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності заявник (позивач) буде поінформований у встановленому порядку». Цей лист не містив інформації про прийняте рішення по суті заяви, а лише інформував про майбутнє повідомлення. Листом Національної поліції України від 15.11.2023 року було повідомлено позивача про те, що на виконання вказаного судового рішення заяву ОСОБА_1 розглянуто та на підставі висновку, затвердженого керівником Національної поліції України 16.06.2023, у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено у зв`язку з відсутністю в частині першій статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності до дати звільнення з поліції (інвалідність встановлено з 03.02.2020, дата звільнення 16.04.2021). При цьому, до цього листа не було додано копії самого рішення (висновку) від 16.06.2023, що унеможливлювало повне та всебічне ознайомлення з підставами відмови та ефективний захист своїх прав. Лише листом Національної поліції України від 15.12.2023 року вих. №СЕД-11275-2023 було повідомлено про те, що на виконання вказаного судового рішення заяву ОСОБА_1 розглянуто та на підставі висновку, затвердженого керівником Національної поліції України 16.06.2023, у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено у зв`язку з відсутністю в частині першій статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності до дати звільнення з поліції (інвалідність встановлено з 03.02.2020, дата звільнення 16.04.2021). Саме з цього листа позивачу стало відомо про факт прийняття рішення (висновку) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та про його зміст. Таким чином, про порушення прав, свобод та інтересів, а саме про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 дізнався лише 15 грудня 2023 року. Шестимісячний строк для звернення до суду почав обчислюватися з грудня 2023 року та закінчувався в травні 2024 року. Позовна заява була подана до суду в травні 2024 року. Враховуючи вищевикладені обставини, а саме те, що ОСОБА_1 не міг раніше дізнатися про порушення своїх прав через відсутність повної інформації у листі від 29.05.2023, та отримав чітке повідомлення про відмову у виплаті лише 15.12.2023 року, представник позивача вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає, що причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом є поважними, а тому, пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до постанови Верховного Суду від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22, суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції.

Також Верховний Суд вказав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст.121, ст.123, ст. 160, ст. 161 ст. 162, ст. 171, ст. 175, ст. 257, ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

Продовжити розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Лисенко В.І.