Справа № 160/31647/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31647/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025р. у справі № 160/31647/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3) визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024р. ОСОБА_1 через свого представника Ільїна О.М. за допомогою засобів системи «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 28.11.2024р./а.с.1-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 02.12.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/31647/24 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін / а.с. 18/.

Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідачем при виключенні позивача зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення не було виплачено в повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні, тому просив суд: - визнати неправомірними дії Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» щодо ненарахування та невиплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивачу ОСОБА_1 ; - зобов`язати Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» нарахувати та провести доплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 , а саме: за календарну вислугу 29 (двадцять дев`ять) років 10 (десять) місяців 13 (тринадцять днів), з урахуванням наступних складових: перерахованої вислуги років на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 160/9246/20, яке набрало законної сили в період проходження служби в Установі; перерахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справі №160/33623/23 остаточну виплату, яку було проведено 28.10.2024р.; перерахованого та на момент звернення до суду з даною позовною заявою, невиплаченого грошового забезпечення позивачу з 29.01.2020р. по 19.05.2023р., з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020р., на 01 січня 2021р., 01 січня 2022р., на 01 січня 2023р. на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024р. у справі №160/33032/23 та додаткового рішення у даній справі від 19.11.2024р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025р. у справі №160/31647/24 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» щодо ненарахування та непроведення доплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 ; зобов`язано Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» нарахувати та провести доплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 , а саме: за календарну вислугу 26 (двадцять шість) років 01 (один місяць) 29 (двадцять дев`ять) днів, з урахуванням наступних складових: перерахованої вислуги років на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 160/9246/20, перерахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справі №160/33623/23, перерахованого та невиплаченого грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 19.05.2023р., з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020р., на 01 січня 2021р., на 01 січня 2022р., на 01 січня 2023р. на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024р. у справі №160/33032/23 та додаткового рішення у даній справі від 19.11.2024р.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с.38-41/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою засобів поштового зв`язку 31.03.2025р. подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 03.04.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025р. у справі №160/31647/24 поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025р. у справі №160/31647/24 та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/31647/24.

Матеріали справи у справі №160/31647/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 11.04.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025р. у справі №160/31647/24 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 03.06.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3), посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 12.02.2025р. у цій справі та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач та його представник правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 03.10.2016р., на посадімолодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони.

Згідно з Наказом від 10.10.2023р. №303/ОС-23.10.10.2023р., позивач був звільнений зі служби відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Даним наказом позивачу встановлено вислугу років на день звільнення: у календарному обчислені 26 (двадцять шість) років 1 (один місяць 29 (двадцять дев`ять) днів; у пільговому обчислені 28 (двадцять вісім) років 06 (шість) місяців 01 (один) день; для нарахування одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби, яка склала 07 (сім) років 00 (нуль) місяців 07 (сім) днів.

Представник позивача посилається на те, що відповідач не виплатив позивачу в повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні, у зв`язку з чим останній звернувся до відповідача з заявою від 01.11.2024р., в якій просив: здійснити перерахунок його грошового забезпечення та здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги з урахуванням належного розміру індексації грошового забезпечення (рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справа №160/33623/23) та з урахуванням перерахованої вислуги років на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 160/9246/20, яке набрало законної сили в період проходження служби в підпорядкованій відповідачу установі.

Відповідач листом від 25.11.2024р. №3/4-55/2024/Р-49 повідомив позивача про те, що: «…за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справі №160/33623/23, здійснення перерахунку грошового забезпечення, Вам було перераховано згідно рішення суду».

Вважаючи такі дії відповідача протиправним, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав позивача.

Відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018р. № 925/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 28.03.2018р. за № 377/31829 було затверджено порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби України. (далі - Порядок №925/5).

Згідно з пунктом 9 Порядку №925/5 підставою для виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу є наказ органу або установи про призначення на штатну посаду, яка відноситься до його номенклатури, про присвоєння спеціального звання, встановлення конкретного розміру посадового окладу (тарифного розряду за посадою), підвищень до посадових окладів, надбавок та доплат, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, передбачено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5 передбачено, що особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

У разі звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби, які мають право на отримання грошової допомоги, до вислуги років для виплати їм одноразової грошової допомоги зараховується також період строкової військової служби.

Згідно з пунктом 6 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, до місячного грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються: для осіб рядового і начальницького складу, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати), встановлені на день звільнення зі служби, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.

Пунктом 8 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5 встановлено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги зазначається в наказі про звільнення особи рядового або начальницького складу, якій передбачена виплата цієї допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 03.10.2016 року, на посаді-молодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони та 10.10.2023р. звільнений зі служби відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) на підтвердження чого надана копія наказу від 10.10.2023р. №303/ОС-23.

Даним Наказом також встановлено позивачу вислугу років на день звільнення, яка у календарному обчислені становить 26 років 1 місяць 29 днів; у пільговому обчислені 28 років 06 місяців 01 день, а для нарахування одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби вислуга років склала 07 років 00 місяців 07 днів.

Згідно з наказом державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» від 16.02.2021р. №71/ОС-21, ОСОБА_1 був перерахований стаж служби на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. №160/9246/20 та станом на 10.02.2021р. встановлений стаж служби для виплати надбавки за вислугу років складає 24 роки 11 місяців, а станом на 24.02.2021р. - 25 років 00 місяців.

Згідно довідки, виданої Софіївським районним відділом ГУМВС України в Дніпропетровській області 07.09.2023р. № 6, ОСОБА_1 було нараховано одноразову грошову допомогу при звільнені в сумі 10 266,23 грн.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 не вперше звільнявся з військової служби і при попередньому звільнені йому було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу, до спірних правовідносин, слід застосовувати пункт 4 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, а саме, що одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що при самостійному розрахунку позивачем було помилкова застосовано до спірних правовідносин пункт 2 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, без урахування того, що при попередньому звільненні йому виплачувалась одноразова грошова допомога.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Однак, враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020р. №820/5286/17 та від 30.04.2021р. в справі №620/561/20.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем була нарахована та виплачена позивачу одноразова грошова допомога при звільнені розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» без урахування періоду попередньої служби, що відповідає пункт 4 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5, а тому право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем порушено не було.

Разом з цим, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що сума одноразової грошової допомоги повинна бути обрахована, виходячи з грошового забезпечення, з урахуванням сум його індексації, нарахованих та сплачених на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/33623/23, а відсутність механізму виплати індексації та належного фінансування, не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу (індексації).

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання протиправними дій Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» щодо не нарахування та не проведення доплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 та обґрунтовано з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язав відповідача нарахувати та провести доплату одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.02.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025р. у справі №160/31647/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 08.07.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова