Справа № 200/3357/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Справа№200/3357/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08 травня 2025 року адвокат Мандрик Владислав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ), позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року та у періоди перебування у відпустках для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення рекомендованими Довідкою ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та Довідкою ВЛК №4073/1 від 30 серпня 2023 року на 30 календарних днів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року та у періоди перебування у відпустках для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення рекомендованими Довідкою ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та Довідкою ВЛК №4073/1 від 30 серпня 2023 року на 30 календарних днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано встановлені судом докази по справі. Вирішено ряд процесуальних питань.

26 травня 2025 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року витребувано у відповідача визначені судом докази по справі.

09 липня 2025 року відповідач надав до суду пояснення та докази по справі.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що під час проходження служби 09 грудня 2022 року отримав: мінно-вибухову травму, множинні осколкові дотичні поранення м`яких тканин грудної клітини справа та обох кінцівок з масивними дефектами м`яких тканин правого стегна та гомілки, вогнепальний відкритий перелом н/3 лівого передпліччя та ІІІ-ІV нігтьових фаланг лівої кисті. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку з отримання бойового поранення (09 грудня 2022 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до виписки №901, перебував на стаціонарному лікуванні з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року. Відповідно до довідки ВЛК №81 від 31 січня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.». Листом КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» від 22 листопада 2024 року повідомила, що відповідно до класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року №370, травма відноситься до тяжких. Відповідно до протоколу №1424 від 09 травня 2024 року постанова про причинний зв`язок поранення згідно довідки ВЛК №81 виданої 31 січня 2023 року ВЛК КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» - скасовується та вказується, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до Довідки ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Травма кваліфікується як тяжка. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.». Відповідно до протоколу №574 від 12 лютого 2025 року постанову про причинний зв`язок поранення у довідці в/ч НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року відмінено та визначено, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Відтак, представник позивача зауважує, що у зв`язку з отриманням бойового поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн., відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, пропорційно періодам стаціонарного лікування.

Представник позивача зазначає, що 26 вересня 2024 року в інтересах позивача було направлено заяву до відповідача (копія без додатків додається) з вимогами, зокрема зарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн. розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я рекомендованих довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року, №4073/1 від 30 серпня 2023 року, №5722/1 від 12 вересня 2023 року. У відповіді №694/5075 відповідача від 10 жовтня 2024 року зазначено: «…На Ваше звернення від 26 вересня 2024 року, щодо виплат додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 повідомляємо, що для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 звернутися до командування Військової частини НОМЕР_1 заявою із зазначенням конкретних періодів та додати до неї оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів. Молодший сержант ОСОБА_1 . У грудні 2022 року отримав матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік...».

Представник позивача зауважує, що після отримання від медичних закладів необхідних документів, 02 квітня 2025 року позивач направив заяву відповідачу, якою серед іншого просив надати запитувану інформацію, включити позивача до наказу про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за періоди його стаціонарного лікування з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року та перебування у відпустці для лікування, потребу у якій встановлено Довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року. 18 квітня 2025 року позивачем отримано відповідь №694/2864 відповідача, в якій зазначено, що за результатами попереднього розгляду вбачаються правові підстави для здійснення виплат, але для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 додати оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

Представник позивача вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди протиправною. Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що під час проходження служби 09 грудня 2022 року позивач отримав мінно-вибухову травму. Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №694/2499 від 15 травня 2023 року 09 грудня 2022 року о 02:00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Сєверодонецького району, Луганської області, військовослужбовець військової служби за контрактом, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній Збройним Силам України з боку підрозділів збройних сил Російської Федерації, отримав поранення. Поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку з отримання бойового поранення (09 грудня 2022 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року. Відповідно до Довідки ВЛК №81 від 31 січня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.». Листом КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» від 22 листопада 2024 року повідомила, що відповідно до класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року № 370, травма відноситься до тяжких. Відповідно до протоколу №1424 від 09 травня 2024 року постанова про причинний зв`язок поранення згідно довідки ВЛК №81, виданої 31 січня 2023 року ВЛК КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» - скасовується та вказується, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до Довідки ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Травма кваліфікується як тяжка. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до протоколу №574 від 12 лютого 2025 року постанову про причинний зв`язок поранення у довідці в/ч НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року відмінено та визначено, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідач зазначає, що 18 лютого 2025 року отримано відповідь №1854/1280 від 20 Регіональної військово-лікарської комісії, в якому серед іншого зазначено: «Поранення тяжкого ступеню, - ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову про причинний зв`язок поранення у довідці в в/ч НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року, - ВІДМІНИТИ». Відповідач зауважує, що на момент проходження ВЛК (2023 рік) у позивача були відсутні правові підстави для виплати додаткової грошової винагороди через те, що відповідно до висновків ВЛК травма не була пов`язана з захистом Батьківщини. Відтак, відповідач вважає, що цей період час було прийнято законне рішення про відмову у виплаті.

Також, відповідач зауважує, що в подальшому вищезазначені первинні висновки ВЛК були змінені, та встановлено, що травми пов`язані з захистом Батьківщини, але позивач не надав цю медичну документацію. Більше того наступний первинний висновок ВЛК був змінений вже 18 лютого 2025 року після виключення позивача зі списків Військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, відповідач зазначає, що позивач після виписки із закладу охорони здоров`я та лікування, відпустки відповідно до вимог Закону України від 24 березня 1999 року №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зобов`язаний був самостійно прибути до місця несення служби та відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові командиру Військової частини НОМЕР_1 , після чого у медичному пункті військової частини здати медичні документи, але позивач не надав Військовій частині НОМЕР_1 відповідні медичні документи (висновки про зміну первинних ВЛК). До Військової частини НОМЕР_1 в інтересах позивача звернувся адвокат Мандрик В.В. з проханням здійснити виплату додаткову грошову винагороду, до даного звернення, у тому числі було надано фотокопії медичних документів, у відповіді на що командир Військової частини НОМЕР_1 роз`яснив, що для виплати додаткової грошової винагороди необхідно надати оригінали чи нотаріальні копії медичних документів, та містить посилання на наявність правових підстав для здійснення виплат. Також, 27 березня 2025 року за вих.№694/2277 та вих.№694/2278 командуванням Військової частини НОМЕР_1 направлено звернення на ім`я ОСОБА_2 та адвоката Мандрика В.В. з пропозицією надати оригінали чи належним чином завірені копії медичної документації за спірний період для прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті. Відтак, відповідач зауважує, що ним не допускалось протиправних дій чи бездіяльності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 13 грудня 2019 року по 10 січня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Згідно з первинною медичною карткою від 09 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №344 від 09 грудня 2022 року старший солдат ОСОБА_1 вибув до медичної роти Військової частини НОМЕР_6 з 09 грудня 2022 року у зв`язку з отриманим пораненням під час виконання бойового завдання.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» №81 від 31 січня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини порання відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.».

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 №694/2499 від 15 травня 2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 09 грудня 2022 року о 02:00 позивач отримав: мінно-вибухову травму, множинні осколкові дотичні поранення м`яких тканин грудної клітини справа та обох кінцівок з масивними дефектами м`яких тканин правого стегна та гомілки, вогнепальний відкритий перелом н/3 лівого передпліччя та ІІІ-ІV нігтьових фаланг лівої кисті. За обставин: 09 грудня 2022 року о 02:00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Сєверодонецького району, Луганської області, військовослужбовець військової служби за контрактом, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній Збройним Силам України з боку підрозділів збройних сил Російської Федерації, отримав поранення. Під час отримання травми перебував в засобах індивідуального захисту (каска, бронежилет). В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини.

З 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клініка сучасної хірургії та ортопедії», що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №901.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №200 від 13 липня 2023 року старший солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , з 12 липня 2023 року після лікування прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України від 04 липня 2007 року №370 травма кваліфікується як тяжка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.».

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №223 від 05 серпня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб, з 05 серпня 2023 року по 03 вересня 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №254 від 04 вересня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , з 04 вересня 2023 року прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №267 від 17 вересня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб, з 17 вересня 2023 року по 16 жовтня 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №299 від 18 жовтня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 , з 17 жовтня 2023 року прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 10 січня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав, та направлено для подальшого проходження військової служби. З 10 січня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

10 травня 2024 року 11 Регіональною військово-лікарською комісією листом вих.№1737 надіслано витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії протокол №1424 від 09 травня 2024 року відповідно до якого постанова про причинний зв`язок поранення згідно довідки військово-лікарської комісії №81, виданої 31 січня 2023 року військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» скасовується. Крім того, зазначено: «Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.».

26 вересня 2024 року представник позивача в інтересах позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій серед іншого просив:

«1. Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року пропорційно періодам перебування:

1.1) на стаціонарному лікуванні в період з 09 грудня 2022 року по 31 січня 2023 року, з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року;

1.2) у відпустках за станом здоров`я рекомендованих довідками військово-лікарських комісій №81 від 31 січня 2023 року, №4073/1 від 30 серпня 2023 року, №5722/1 від 12 вересня 2023 року.

2. Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

3. Виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 09 грудня 2022 року по теперішній час із зазначення місяців:

3.1) у яких відбулось нарахування;

3.2) за які відбулось нарахування.».

10 жовтня 2024 року відповідач листом вих.№694/5075 надав відповідь на звернення представника позивача від 26 вересня 2024 року щодо виплат додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 повідомив, що для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 звернутися до командування Військової частини НОМЕР_1 заявою із зазначенням конкретних періодів та додати до неї оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів. Молодший сержант ОСОБА_1 . У грудні 2022 року отримав матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

25 жовтня 2024 року представник позивача в інтересах позивача звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» із заявою, в якій серед іншого просив надати додатковий висновок в довільній формі про ступінь тяжкості травми, отриманої 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 саме на момент медичного огляду, проведеного адресатом, тобто військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради», 31 січня 2023 року.

22 листопада 2024 року Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» листом вих.№01.01-25/5348 надано відповідь, в якій серед іншого зазначено: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня). На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року №370, травма відноситься до тяжких. На момент огляду ВЛК КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» 31 січня 2023 року довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) додаток №5 про Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не було зв`язок винесено: Поранення, ТАК пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня).»

04 лютого 2025 року представник позивача в інтересах позивача звернувся до 20 Регіональної військово-лікарської комісії із скаргою на довідку військово-лікарської комісії №4073/1 від 03 серпня 2023 року, в якій серед іншого просив:

«1. Скасувати наступну довідку військово-лікарської комісії №4073/1 від 03 серпня 2023 року в частині встановленого причинного зв`язку травми та встановлення ступеня тяжкості отриманої травми.

2. Прийняти в цій частині нову постанову про те, що «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».».

18 лютого 2025 року 20 Регіональною військово-лікарською комісією листом вих.№1854/1280 надіслано витяг з протоколу засідання штатної 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв протокол №754 від 12 лютого 2025 року відповідно до якого постанову про причинний зв`язок поранення у довідці в в/ч НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року відмінено. Крім того, зазначено: «Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.».

30 березня 2025 року відповідач листом вих.№694/2374 надав відповідь на звернення представника позивача від 24 березня 2025 року щодо виплат додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 повідомив, що за результатами попереднього розгляду вбачаються правові підстави для здійснення виплат, але для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 додати оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

02 квітня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, яка направлялась відповідачу через Міністерство оборони України, та в якій позивач серед іншого просив:

1. Надати інформацію, чи було ОСОБА_1 , включено до наказу про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за періоди мого:

стаціонарного лікування з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року;

перебування у відпустці для лікування, потребу у якій встановлено Довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року;

- якщо ні, надати інформацію про причини та підстави не включення мене до наказу про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року;

- якщо так, надати копію витягу з наказу про виплату мені додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за періоди мого:

стаціонарного лікування з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року;

перебування у відпустці для лікування, потребу у якій встановлено Довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року.

2. Включити ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за періоди мого:

стаціонарного лікування з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року;

перебування у відпустці для лікування, потребу у якій встановлено Довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року;

3. Надати документи (їх копії):

- про вибуття/прибуття у/з відпустку/відпустки, рекомендованої довідками ВЛК №81 від 31 січня 2023 року та ВЛК №4073/1 від 03 серпня 2023 року.».

До зазначеної заяви позивач долучив копії відповідних документів.

18 квітня 2025 року відповідач листом вих.№694/2864 надав відповідь на звернення позивача від 02 квітня 2025 року щодо виплат додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 повідомив, що за результатами попереднього розгляду вбачаються правові підстави для здійснення виплат, але для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 додати оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 19 травня 2025 року вих.№430 про виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за січень 2023 року позивачу нараховано додаткову винагороду у розмірах 30000,00 грн., яку виплачено у лютому 2023 року, та 70000,00 грн., яку виплачено у жовтні 2023 року; у період лютий-серпень 2023 року позивач не включався в наказ щодо виплати додаткової винагороди; у вересні 2023 року (за період з 17 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року) нараховано додаткову винагороду у розмірі 46666,67 грн., яку виплачено у грудні 2023 року; у жовтні 2023 року (за період з 01 жовтня 2023 року по 16 жовтня 2023 року) нараховано додаткову винагороду у розмірі 51612,90 грн., яку виплачено у листопаді 2023 року; у період листопад-грудень 2023 року позивач не включався в наказ щодо виплати додаткової винагороди.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся з цим позовом до суду.

Отже, спірним питанням у справі є дії/бездіяльність відповідача під час обрахунку та виплати позивачу додаткової винагороди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-XII, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому (й станом на дату виникнення спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України» прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07 березня 2022 року, №350 від 22 березня 2022 року, №400 від 01 квітня 2022 року, №754 від 01 липня 2022 року, №793 від 07 липня 2022 року, №1066 від 27 вересня 2022 року, №1146 від 08 жовтня 2022 року, №43 від 20 січня 2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, врегульовано, зокрема, Окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29 (далі - Окреме доручення №912/з/29).

Згідно пункту 2 Окремого доручення №912/з/29, на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно пункту 5 Окремого доручення №912/з/29, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам. (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Згідно пункту 6 Окремого доручення №912/з/29, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно пункту 7 Окремого доручення №912/з/29, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних Із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»; б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби».

Підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що відповідач не заперечує та визнає факт отримання позивачем 09 грудня 2022 року поранення та травми, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Отримання травми підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 №694/2499 від 15 травня 2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно якої 09 грудня 2022 року о 02:00 позивач отримав: мінно-вибухову травму, множинні осколкові дотичні поранення м`яких тканин грудної клітини справа та обох кінцівок з масивними дефектами м`яких тканин правого стегна та гомілки, вогнепальний відкритий перелом н/3 лівого передпліччя та ІІІ-ІV нігтьових фаланг лівої кисті. За обставин: 09 грудня 2022 року о 02:00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Сєверодонецького району, Луганської області, військовослужбовець військової служби за контрактом, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній Збройним Силам України з боку підрозділів збройних сил Російської Федерації, отримав поранення. Під час отримання травми перебував в засобах індивідуального захисту (каска, бронежилет). В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 19 травня 2025 року вих.№430 про виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за січень 2023 року позивачу нараховано додаткову винагороду у розмірах 30000,00 грн., яку виплачено у лютому 2023 року, та 70000,00 грн., яку виплачено у жовтні 2023 року; у період лютий-серпень 2023 року позивач не включався в наказ щодо виплати додаткової винагороди; у вересні 2023 року (за період з 17 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року) нараховано додаткову винагороду у розмірі 46666,67 грн., яку виплачено у грудні 2023 року; у жовтні 2023 року (за період з 01 жовтня 2023 року по 16 жовтня 2023 року) нараховано додаткову винагороду у розмірі 51612,90 грн., яку виплачено у листопаді 2023 року; у період листопад-грудень 2023 року позивач не включався в наказ щодо виплати додаткової винагороди.

Крім того, в наданих відповідачем письмових поясненнях підтверджується, що позивач перебував з 17 вересня 2023 року по 18 жовтня 2023 року у відпустці для лікування, та, так як позивачем належним чином були подані медичні документи про лікування, тому військовою частиною було нараховано та виплачено за період лікування грошові кошти із розрахунку 100000,00 грн. на місяць за час лікування.

Тобто, у січні 2023 року та у період з 17 вересня 2023 року по 16 жовтня 2023 року позивачу виплачувалась додаткова грошова винагорода у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Згідно позовної заяви, позивач не оскаржує зазначені суми нарахувань та виплат, отже вказані періоди не є спірними.

Водночас, відповідно до довідок військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» №81 від 31 січня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини порання відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.», та військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України від 04 липня 2007 року №370 травма кваліфікується як тяжка. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.».

Також, у період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клініка сучасної хірургії та ортопедії», що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №901.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №223 від 05 серпня 2023 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на з 05 серпня 2023 року по 03 вересня 2023 року.

Поряд із цим, відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії протокол №1424 від 09 травня 2024 року відповідно до якого постанова про причинний зв`язок поранення згідно довідки військово-лікарської комісії №81, виданої 31 січня 2023 року військово-лікарською комісією Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» скасовується. Крім того, зазначено: «Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.».

Також, відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень до якого , контузій, травм, каліцтв протокол №754 від 12 лютого 2025 року, постанову про причинний зв`язок поранення у довідці в в/ч НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року відмінено. Крім того, зазначено: «Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.».

Тобто, враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені зміни до довідок військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» №81 від 31 січня 2023 року та військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 №4073/1 від 03 серпня 2023 року було внесено вже після виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10 січня 2024 року, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини та у відпустках за станом здоров`я. Встановлене відповідачем не заперечується.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачем нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за період перебування позивача у відпустках за станом здоров`я відповідно до довідки №81 від 31 січня 2023 року та у період з 05 серпня 2023 року по 03 вересня 2023 року, та за період лікування з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року.

З аналізу пункту 1 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вирішуючи спір, суд констатує, що у матеріалами справи підтверджено наявність цих умов стосовно позивача у спірні періоди.

Разом із цим, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач після виписки із закладу охорони здоров`я та лікування, відпустки відповідно до вимог Закону України від 24 березня 1999 року №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» зобов`язаний був самостійно прибути до місця несення служби в АДРЕСА_3 та відрекомендуватися своєму безпосередньому начальникові командиру Військової частини НОМЕР_1 , після чого у медичному пункті військової частини здати медичні документи. Але позивач не надав Військовій частині НОМЕР_1 відповідні медичні документи (висновки про зміну первинних ВЛК).

Крім того, у відзиві відповідач наполягає, що для виплати додаткової грошової винагороди позивачу необхідно надати оригінали чи нотаріальні копії медичних документів.

Суд зауважує, що, в даному випадку, на позивача не розповсюджуються наведені відповідачем у відзиві вимоги Закону України від 24 березня 1999 року №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», оскільки позивач не є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , звільнено 10 січня 2024 року, тому доводи відповідача у цій частині є помилковими та безпідставними.

Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що для виплати додаткової грошової винагороди позивачу необхідно надати оригінали чи нотаріальні копії медичних документів, оскільки, ані Постановою №168, ані Окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29, яке визначає порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, не передбачено, що підставою для виплати додаткової грошової винагороди є надання разом із відповідною заявою нотаріально засвідчених копій медичних документів.

Разом із цим, суд констатує, що відповідачем підтверджується факт того, що разом із заявою про виплату позивачу спірної грошової винагороди, останнім було надано копії необхідні медичних документів, проте, вони не були нотаріально завірені, через що відповідачем не було вирішено питання щодо виплати такої винагороди.

Згідно пункту 7 Окремого доручення №912/з/29, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. є довідка видана командиром військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).

Як встановлено судом вище та жодним чином не заперечується відповідачем, що отримання травми позивачем підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 №694/2499 від 15 травня 2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно якої 09 грудня 2022 року о 02:00 позивач отримав: мінно-вибухову травму, множинні осколкові дотичні поранення м`яких тканин грудної клітини справа та обох кінцівок з масивними дефектами м`яких тканин правого стегна та гомілки, вогнепальний відкритий перелом н/3 лівого передпліччя та ІІІ-ІV нігтьових фаланг лівої кисті. За обставин: 09 грудня 2022 року о 02:00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Сєверодонецького району, Луганської області, військовослужбовець військової служби за контрактом, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній Збройним Силам України з боку підрозділів збройних сил Російської Федерації, отримав поранення. Під час отримання травми перебував в засобах індивідуального захисту (каска, бронежилет). В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, ця довідка є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 26 вересня 2024 року представник позивача в інтересах позивача звертався до відповідача із заявою, в якій серед іншого просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні в період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, у відпустках за станом здоров`я рекомендованих довідками військово-лікарських комісій №81 від 31 січня 2023 року, №4073/1 від 30 серпня 2023 року, №5722/1 від 12 вересня 2023 року. На яку 10 жовтня 2024 року відповідач листом вих.№694/5075 надав відповідь, що для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропоновано ОСОБА_1 звернутися до командування Військової частини НОМЕР_1 заявою із зазначенням конкретних періодів та додати до неї оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

30 березня 2025 року відповідач листом вих.№694/2374 надав відповідь на звернення представника позивача від 24 березня 2025 року щодо виплат додаткової винагороди колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 , якою повідомив, що за результатами попереднього розгляду вбачаються правові підстави для здійснення виплат, але для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 додати оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

Також, 02 квітня 2025 року позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, до якої долучив копії підтверджуючих документів. На яку 18 квітня 2025 року відповідач листом вих.№694/2864 надав відповідь, якою повідомив, що за результатами попереднього розгляду вбачаються правові підстави для здійснення виплат, але для розгляду комісією з виплат додаткової винагороди пропонуємо ОСОБА_1 додати оригінали або нотаріально завірені копії медичних документів.

Доводи відповідача, викладені у зазначених відповідях, спростовано встановленими вище обставинами справи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд не вбачає порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов адвоката Савіцького Романа Євгенійовича в інтересах ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; рнокпп НОМЕР_7 ) до Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області (місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, буд. 56 А, м. Краматорськ, Донецька область, 84301; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, та у періоди перебування у відпустках за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, рекомендованими довідками військово-лікарських комісій №81 від 31 січня 2023 року та №4073/1 від 30 серпня 2023 року на 30 календарних днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 28 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, та у періоди перебування у відпустках за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, рекомендованими довідками військово-лікарських комісій №81 від 31 січня 2023 року та №4073/1 від 30 серпня 2023 року на 30 календарних днів.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 липня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна