Справа № 160/10435/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
10.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно заяви про призначення пенсії від 09.01.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 20.01.1988 року по 01.07.1993 року згідно записів трудової книжки колгоспника внесені на сторінці 2-3 на посаді голови профспілкового комітету колгоспу Ім.Ілліча;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно заяви про призначення пенсії від 09.01.2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 29.04.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
07.05.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому Головне управління не погоджується із вимогами даного адміністративного позову та вимогами в цілому, оскільки дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на наступне. Необхідний страховий стаж, визначений частиною другою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить від 21 до 31 року. Вік позивача становить 63 років. Страховий стаж становить 18 років 2 місяці 10 днів. Згідно результатів розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Позивач працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує. Отже, керуючись викладеним, призначити пенсію позивачу немає правових підстав, оскільки не набутий страховий стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 11.07.2025 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.01.2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №92 та відповідними документами для призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом ектериторіальності вказану заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2025 року №2414/03-16 позивачу відмовлено у призначенні пенсії та зазначено наступне. Необхідний страховий стаж, визначений частиною другою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить від 21 до 31 року. Вік позивача становить 63 років. Страховий стаж становить 18 років 2 місяці 10 днів. Згідно результатів розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Позивач працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує. Отже, керуючись викладеним, призначити пенсію позивачу немає правових підстав, оскільки не набутий страховий стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, регулюються Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-ІV).

Частиною 1 ст. 44 Закону України № 1058- ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-ІУ, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що до заяви про призначення (перерахунок) пенсії додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка; диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); довідка про заробіток за 60 календарних місяців підряд за будь - який період (за бажанням заявника) до 01.07.2000 року та підтверджуюча довідка підприємства про наявність первинних документів; та інші документи, які підтверджують періоди роботи особи, яка звертається за призначенням пенсії.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, Радою Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 року і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Як вбачається із копії трудової книжки колгоспника від 15.01.1981 року, в ній містяться наступні записи стосовно спірного періоду:

- запис сторінка 2 з 20.01.1988 року обрана на посаду голови профспілки колгоспу «ім.Ілліча» відповідно до протоколу зборів № 1 від 20.01.1988 року;

- запис сторінка 2 з 01.07.1993 року висвободжена з посади голови профспілки протокол загальних зборів № 2 від 30.06.1993 року.

В архівній довідці № 10 від 23.12.2024 року зазначено, що згідно з записами в книгах нарахування трудоднів та заробітної плати колгоспу ім. Ілліча, ЗАТ «Агрофірма ім..Ілліча» з 1980 по 1998 рр. с. Богусдав Павлоградського району ведеться нарахування трудоднів та заробітної плати « ОСОБА_2 » (прізвище, ім`я, по батькові дається з оригіналу). Зокрема, за період з 1980 року по 1998 року в графі «встановлений мінімум трудоднів на рік» зазначено «запису немає».

Позивач вважає, що доказом її роботи на посаді голови профспілки колгоспу «Ім.Ілліча». архівна довідка № 27-Т від 28.01.2025 року, з додатками від архівного відділу Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Судом досліджено довідку № 27-Т від 28.01.2025 року та встановлено, що в ній зазначено наступне: «В протоколах засідань правління колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, а саме: № 14 від 23.11.1987 року, № 15 від 05.12.1987 року, № 16 від 16.12.1987 року № 1 від 25.01.1988 року та в протоколах загальних зборів членів колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області з 29.10.1987 року по 19.04.1988 року немає інформації стосовно звільнення з роботи та/або виключення з членів колгоспу, а також прийому на роботу/обрання головою профспілки колгоспу ім. Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 (прізвище, ім`я, по батькові дається згідно заяви).

В протоколах засідань президії районного комітету профспілки працівників сільського господарства Павлоградського району Дніпропетровської області за період з 29.01.1988 по 26.02.1988 рік немає інформації про призначення на роботу або обрання головою профспілки колгоспу ім. Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 (прізвище, ім % по батькові дається згідно заяви).

Згідно протокрлу № 1 засідання правління колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області від 25.01.1988 року надається архівний витяг: Слушали: председателя колхоза Кривко Г.Д. ...Утвердить проект решения правления колхоза согласно положения об организации работ в системе Госагропрома СССР от 4/06.86г. № 265: ... 7. Комиссия по Ш ступени оперативного контроля по охране труда: ... ОСОБА_3 - пред.профк....Голосовало за - 9, против нет (так записано в документі) (додаток 1). Згідно з записами в протоколі №1 засідання профспілкового комітету колгоспників колгоспу ім. Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області від 21.11.1988 року ...1. С докладом о работе профкома за период с января 1988г. по ноябрь 1988г. выступила председатель профкома Трускалова Нила Ивановна (доклад прилагаетя).., (так записано в документі) (дода.ток 2).

Згідно з записами в протоколі №1 звітно-виборного засідання профспілкового комітету колгоспників колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області від 27.09.1989 року Выступили: ОСОБА_4 , предлагаю избрать ОСОБА_3 .. Басова А.А.: поддерживаю эту кандидатуру. ОСОБА_5 : считаю, что на должность пред, профкома можна выдвинуть кандидатуру ОСОБА_3 . Постановили: избрать пред.профкома ОСОБА_3 .

Проголосовали - за 157 чел. - единогласно. (так записано в документі) (додаток 3), В протоколах засідання № 21-27 правління колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району за 28.06.1993-30.08.1993 року немає інформації стосовно звільнення з роботи або виключення з членів колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району ОСОБА_1 . Протоколи засідань профспілкового комітету колгоспу ім.Ілліча с.Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області за 1993 рік на державне зберігання до архівного відділу Павлоградської районної державної адміністрації не надходили.

В протоколах засідань президії районного комітету профспілки працівників сільського господарства Павлоградського району Дніпропетровської області за період з 30.04.1993 по 27.08.1993 рік інформації про звільнення з роботи ОСОБА_1 немає.»

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області до загального страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 20.01.1988 року по 01.07.1993 року згідно записів трудової книжки колгоспника внесені на сторінці 2-3 на посаді голови профспілкового комітету колгоспу Ім.Ілліча з причин відсутності підтвердження виконання встановленого мінімуму трудоднів на рік у вказаному періоді.

Відповідно до п. 5, 6 основних положень про порядок видачі трудових

книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та

затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про колгоспника, відомості про членство в колгоспі, відомості про роботу, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Враховуючи, що обчислення стажу роботи селян має певні особливості, з огляду на те, що в багатьох із них праця сезонна, слід мати на увазі, що період праці в колективному господарстві після 1965 року зараховують до стажу залежно від виконання встановленого мінімуму трудової участі. Якщо, для прикладу, член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховують тільки час його роботи за фактичною тривалістю. Тобто для розрахунку стажу за період роботи в колгоспі необхідні дані про встановлений мінімум трудоднів та про кількість фактично відпрацьованих трудоднів.

Однак, у трудовій книжці колгоспника від 15.01.1981 року відсутня інформація щодо визначеного річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання за спірний період з 20.01.1988 року по 01.07.1993 року.

Згідно форми РС-право вказаний період роботи позивача у колгоспі розрахований пропорційно фактично відпрацьованим трудодням, які є документально підтвердженими.

При цьому, суд вважає, що довідка № 27-Т від 28.01.2025 року, на яку посилається позивач не може бути підставою для зарахування позивачу всього спірного періоду з 20.01.1988 року по 01.07.1993 року, оскільки вона лише підтверджує одиничні випадки присутності на голосуванні позивача, а не на протязі цілого року з 1988 по 1993 років. Інших доказів позивач не надала та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, за період з 20.01.1988 року по 01.07.1993 року позивач не підтвердила виконання встановленого визначеного річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

З урахуванням викладеного, з огляду на відсутність встановленого розміру страхового стажу, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно заяви про призначення пенсії від 09.01.2025 року прийнято в межах норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в спірних правовідносинах діяв з дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного /судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна