Справа № 753/19305/24
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) - Тарасун Володимир Григорович (далі - адвокат; Тарасун В.Г.) звернувся в Дарницький районний суд міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач; ДПП), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2964487 від 02 вересня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти БЗС бат. батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Булах Сергієм Володимировича;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ;

- судові витрати покласти на Департамент патрульної поліції.

В позовній заяві представник позивача зазначив, зокрема, що докази на підтвердження суми витрат на правничу професійну допомогу позивачем будуть надані до суду після підписання акту прийому-передачі наданої правничої допомоги, відповідно до умов договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та АО «Протекція права», протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по даній справі.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2964487 від 02 вересня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти БЗС бат. батальйону із забезпечення супроводження департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Булах Сергієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 ;

- закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП на підставі пункту 4 частини першої статті 247 КУпАП;

- стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 605,60 гривень;

- повернуто ОСОБА_1 частину надмірно сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. згідно платіжної інструкції №8В26-0863-7АСТ-0С8Х від 02 жовтня 2024 року отримувач ГУК у м. Києві/Дарницький район, код 379993783, Банк Казначейство України;

- в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

23 грудня 2024 року представником ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення стосовно вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8000,00 гривень.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено: стягнуто з Департаменту патрульної поліції за користь бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Приймаючи додаткове рішення про задоволення клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року, 13 лютого 2025 року представник відповідача подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

28 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу представника відповідача залишити без задоволення, а додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року - без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено її до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване додаткове рішення - скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року, вбачається, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, однак питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які поніс останній не вирішено.

Крім того, суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу, що в позовній заяві представник позивача зазначив, зокрема, що докази на підтвердження суми витрат на правничу професійну допомогу позивачем будуть надані до суду після підписання акту прийму-передачі наданої правничої допомоги, відповідно до умов договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та АО «Протекція права», протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по даній справі.

Так, представником ОСОБА_1 23 грудня 2024 року подано заяву про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу та додано наступні копії доказів на підтвердження наданих адвокатом послуг:

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 23.09.2024;

- додаткову угоду №1 від 23.09.2024;

- акт №1 прийому-передачі наданих послуг;

- звіт №1 адвоката про надану правову допомогу.

З огляду на зазначене, представник позивача подав, а суд першої інстанції розглянув заяву про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу з дотриманням вимог приписів КАС України.

Викладене вище також спростовує посилання апелянта на порушення Дарницьким районним судом міста Києва процесуального права шляхом перегляду судом першої інстанції свого рішення, оскільки суд під час винесення основного рішення залишив вимогу по суті, а ухвалюючи додаткове рішення - задовольнив її.

Щодо суми правничої допомоги присудженої Дарницьким районним судом міста Києва до стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ДПП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне адміністративне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини третьої статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини четвертої статті 134 КАС України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року по справі №640/19275/18.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 09 травня 2023 року у справі №340/9009/21.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2024 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ПРОТЕКЦІЯЯ ПРАВА», в особі Голови Об`єднання Тарасуна В.Г. (Адвокат) укладено договір №23/09/2024-01 про надання правової допомоги (далі - Договір).

Відповідно до пункту 5.1 Договору гонорар за надання правової допомоги Адвокатом Клієнту погоджуються Сторонами у кожному конкретному випадку.

Відповідно до пункту 5.2 Договору розмір гонорару, порядок та строки його сплати, порядок та розмір покриття фактичних витрат Адвоката, пов`язаних з виконанням даного Договору, порядок приймання-передачі наданої Правової Допомоги визначаються Сторонами у Додатковій угоді до даного Договору.

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди №1 від 23 вересня 2024 року до Договору (далі - Додаткова угода №1) за надання правничої допомоги в межах судового захисту Клієнта при розгляді справи в суді першої інстанції Клієнт сплачуватиме Адвокату, Гонорар у фіксованому розмірі 8000,00 гривень, без ПДВ.

Представником ОСОБА_1 на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень надано до суду:

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 23 вересня 2024 року;

- додаткову угоду №1 від 23 вересня 2024 року;

- акт №1 прийому-передачі наданих послуг;

- звіт №1 адвоката про надану правову допомогу.

Згідно акту №1 від 20 грудня 2024 року:

1. Адвокат передав, а Клієнт прийняв правову допомогу, надану Адвокатом на користь Клієнта в період з 23 вересня 2024 року по 20 грудня 2024 року.

2. Загальна вартість наданої Адвокатом правової допомоги в період з 23 вересня 2024 року по 20 грудня 2024 року на підставі Додаткової угоди Nє 1 від 23 вересня 2024 року на користь Клієнта складає 8000,00 гривень, без ПДВ.

3. Клієнт підтвердив, що Правова Допомога, обумовлена Договором та цим Актом, надана Адвокатом на користь Клієнта якісно, на належному професійному рівні, з дотриманням всіх вимог та побажань Клієнта і будь-яких претензій Клієнт до Адвоката не має.

Відповідно до звіту від 20 грудня 2024 року №1 про надання правової допомоги (далі - Звіт №1) у ході надання Адвокатом правової (правничої) допомоги Клієнту було надано таку правову допомогу:

- аналіз наданої клієнтом документації; надання правової консультації щодо винесення щодо ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №2964487 та доцільності звернення до адміністративного суду з позовом про її скасування;

- підготовка, оформлення та подання до Дарницького районного суду міста Києва позовної заяви до Департаменту патрульної поліції про визнання протиравною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення;

- аналіз поданих Департаментом патрульної поліції відзиву на позовну заяву та заяви про залишення позову без розгляду;

- підготовка, оформлення та подання до Дарницького районного суду міста Києва відповіді на відзив Департаменту патрульної поліції на позовну заяву, та заперечення на заяву про залишення позову без розгляду;

- надання усної консультації щодо винесення рішення по суті спору.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Надаючи оцінку співмірності заявленого представником ОСОБА_1 розміру відшкодування витрат на правничу допомогу із обсягом виконаних ним робіт, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок Дарницького районного суду міста Києва про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь ОСОБА_1 заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень, оскільки дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, по яким вже є стала судова практика, а представництво інтересів ОСОБА_1 не потребувало значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, як і значних затрат часу, враховуючи надані представником позивача докази та їх оформлення.

З огляду на викладене вище, додаткове рішення суду першої інстанції, яким задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №753/19305/24, хоч і прийнято з дотриманням норм процесуального права, однак сума присуджених до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною та не співмірною з обсягом виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи встановлені обставини справи та їх правове регулювання, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 шляхом стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року у справі №753/19305/24 - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №753/19305/24 - задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3; ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.