Справа № 200/4116/25
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження строку звернення до суду

07 липня 2025 року Справа №200/4116/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо неповного нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 грн. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вказаної ухвали, позивачем було надано клопотання про поновлення строку, зокрема обгрунтоване тим, що виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позовної заяви без розгляду унеможливить доступ Позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Окрім того, розрахунок заробітної плати, а саме виплат грошового забезпечення за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , в тому числі із зазначення виплати додаткової винагороди, Позивач отримав лише у березні 2025 року, що підтверджується відповіддю № 1553/4069 від 30.03.2025 року.

Вирішуючи по суті клопотання позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду, проаналізувавши наведені ним обставини та докази, суддя виходить з наступного.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цей спір стосується отримання позивачем належного грошового забезпечення.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №280/6779/22.

Частиною другою статті 233 КЗпП України було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).".

Тобто до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 07.09.2023 у справі №620/1201/23.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 №1-рп/99, від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На необхідність врахування цих висновків звернув увагу Верховний Суд у постанові від 20.11.2023 у справі №160/5468/23.

Як вже було зазначено судом, згідно витягу з наказу від 07.09.2022 року №131, Позивача було звільнено та виключено зі списків особового складу Відповідача з 07.09.2022 року.

Щодо дня отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, суд повторно зазначає наступне.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 дійшла висновку, що з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в постанові від 04.10.2024 у справі № 200/1643/24 також дійшов висновків, що тримісячний строк звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені, застосовується виключно до спорів, пов`язаних із виплатами, що належать працівникові саме при звільненні. Дата ж отримання позивачем повідомлення про розмір нарахованої та виплаченої суми грошового забезпечення у відповідь на його заяву, не може слугувати відправною точкою для обчислення строку звернення із спірними вимогами, а лише вказує на час, коли позивач почав вчиняти дії з метою реалізації свого права.

Отже, відповідно до позиції суду касаційної інстанції, моментом, коли особа повинна дізнатися про порушення своїх прав, є день отримання виплати.

В межах даного спору позивач звільнився 07.09.2022 року на підставі наказу № 131, відтак належні суми при звільненні позивач повинен був отримати у вересні 2022 року.

Відповідно до п. 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення виплачуються в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Із врахуванням виплати грошового забезпечення за місяць у наступному та її щомісячного характеру, того, що розмір виплати щомісяця відомий особі після отримання виплати за попередній місяць у поточному, позивач мав дізнатись про порушення своїх прав щодо виплат за місяць наприкінці такого місяця або у наступному місяця.

Також, грошове забезпечення позивачем отримувалось щомісячно, воно не належить до сум, виплата яких належить виключно при звільненні.

Відтак позиція позивача, викладена в клопотанні від 01.07.2025 року підлягає відхиленню, інших обставин на обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду клопотання не містить.

Відтак клопотання від 01.07.2025 року про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 2 ст. 121 цього Кодексу, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність продовження на десять днів строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

Керуючись положеннями КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Позивача про поновлення строку звернення до суду від 01.07.2025 року, - відмовити.

Продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Надати позивачу строк 5 днів, які відліковуються з моменту отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати причини пропуску строку та підстави для поновлення такого строку.

При невиконанні вимог даної ухвали, зазначена позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Череповський