Справа № 240/35530/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/35530/23

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

10 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Держмитслужби України №UА101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та компанією "G.D.M. Auto S.R.L. Unipersonale" 15.09.2023 оформлено інвойс №457 про оплату товару згідно опису: продаж 1-го розбитого автомобіля, номерний знак - НОМЕР_1 , модель - Volkswagen Passat, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ), кВт - 110, об`єм циліндрів - 1968, паливо - дизель, після попереднього огляду, у стані "як є", автомобіль продається без гарантії, вартість товару складає 2 700 євро.

Позивачем подано до Житомирської митниці Держмитслужби України митну декларацію № 23UA98U1 від 25.09.2023 з метою проведення митного оформлення придбаного у компанії "G.D.M. Auto S.R.L. Unipersonale" транспортного засобу: легковий автомобіль, що був у використанні, марка - Volkswagen, модель - Passat, номер кузова - НОМЕР_3 , двигун -- дизельний, робочий об`єм двигуна(см3) - 1968, тип кузова - універсал, кількість місць - 5, для користування по дорогах загального користування, календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення -2018, дата введення в експлуатацію - 01.10.2018, авто має аварійні пошкодження (капот, передній бампер, передні крила, передні фари, абсорбер бампера, решітка радіатора, підсилювач бампера, лонжерони, радіатор; спрацьовані подушки безпеки).

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу відповідачу надано наступні документи:

-інвойс № 457 від 15.09.2023;

-переклад інвойса№457 від 15.09.2023;

-автотранспортна накладна б/н від 17.09.2023;

-рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № КТ-иА-2023 від 25.09.2023:

-акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 23UА35145 від 22.09.2023;

-картка відмови № UA101020/2023/001409 від 25.09.2023;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 13.09.2023;

-документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 22.09.2023;

-внутрішній договір доручення б/н від 16.09.2023;

-договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.09.2023;

-висновок про походження товару № СА 0636357 від 13.09.2023;

-паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 02.09.2008;

-інформація з мережі інтернет від 22.09.2023;

-фото транспортного засобу від 22.09.2023;

-експортна декларація від 15.09.2023;

-переклад експортної декларації від 15.09.2023;

-паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України 236756 від 11.08.2020.

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2023/001421 від 27.09.2023 та прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UА 101000/2023/000273/2 від 27.09.2023.

Згідно картки відмови митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації неправильно розрахована митна вартість товару та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 МК України, чим порушено вимоги ст. 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №01000/2023/000273/2 від 27.09.2023 дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст. 266, 289, 293 МК України.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UА101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 вказано наступне.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 та ч. 1 ст. 368 МК України.

Інвойс не містить відомостей про код валюти в якій був проданий транспортний засіб.

Для підтвердження витрат на транспортування товарів до митного оформлення надана довідка транспортних витрат від 22.09.2023, яка складена особою, що відповідно до даних автотранспортної накладної не здійснювала перевезення товару. Довідка про транспортні витрати не містить інформацію про витрати на навантаження.

Товарно-супровідні документи не містять відомостей про наявність пошкоджень транспортного засобу на момент його продажу.

Митним органом, серед іншого, митна вартість товару визначена за резервним методом, мотивуючи це тим, що методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г -- в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вищевказаним рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив того, що надані до митного оформлення документи не підтверджують факту оплати товару внаслідок чого неможливо встановити точну його митну вартість.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1ст. 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Частиною 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2, 4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17, від 16.08.2022 у справі №240/10401/19.

Згідно матеріалів справи під час митного оформлення відповідачу було надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару, зокрема:

-інвойс № 457 від 15.09.2023;

-переклад інвойса №457 від 15.09.2023;

-автотранспортна накладна б/н від 17.09.2023;

-рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № КТ-UА-2023 від 25.09.2023:

-акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 23UА35145 від 22.09.2023;

-картка відмови №UA101020/2023/001409 від 25.09.2023;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 13.09.2023;

-документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 22.09.2023;

-внутрішній договір доручення б/н від 16.09.2023;

-договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.09.2023;

-висновок про походження товару № СА 0636357 від 13.09.2023;

-паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 02.09.2008;

-інформація з мережі інтернет від 22.09.2023;

-фото транспортного засобу від 22.09.2023;

-експортна декларація від 15.09.2023;

-переклад експортної декларації від 15.09.2023;

-паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України 236756 від 11.08.2020.

При перевірці поданої митної декларації та долучених до неї документів, відповідачем встановлено, що надані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб.

Відповідачем відмовлено у прийнятті наведеної митної декларації та застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів, в зв`язку з чим складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення про коригування митної вартості, яким збільшена митна вартість транспортного засобу .

У графі 33 вказаного рішення в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 52, 54 Митного кодексу України, митний орган послався на наступне:

За наданим на вимогу митного органу перекладу на українську мову рахунку-фактури № 457 від 15.09.2023 покупець взяв на себе зобов`язання прийняти транспортний засіб і оплатити ціну придбання до 15.09.2023 на зазначені банківські реквізити. Товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходиться на митній території України. Таким чином є підстави вважати, що на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар.

Проте декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 та ч. 1 ст. 368 МК України.

Разом з тим колегія суддів враховує доводи скаржника про те, що в результаті домовленості між сторонами інвойса № 457 від 15.09.2023, оплату за транспортний засіб Volkswagen Passat покупець здійснив шляхом видачі представнику продавця зазначеної у інвойсі суми коштів готівкою, що не суперечить вимогам чинного законодавства. При цьому оплату здійснено безпосередньо між фізичними особами покупцем та представником продавця, без залучення жодного надавача платіжних послуг чи іншої посередницької установи.

Компанія «G.D.M. Auto S.R.L. Unipersonale» не зверталась з будь-якими листами, повідомленнями-вимогами чи претензіями щодо невиконання зобов`язання з оплати транспортного засобу Volkswagen Passat (VIN- НОМЕР_6 ), що також підтверджує факт того, що зобов`язання з оплати товару згідно інвойса № 457 від 15.09.2023 виконані ОСОБА_1 у повному обсязі.

Факт оплати товару підтверджується тим, що товар переданий у розпорядження покупця та знаходиться на митній території України, що встановлено відповідачем у оскаржуваному рішенні, адже відповідач констатує, що на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар.

Відповідач не повідомляв про надходження документально підтвердженої офіційної інформації від митних органів Італії щодо недостовірності заявленої митної вартості, що також підтверджує протиправність коригування митної вартості задекларованого товару, адже відповідач не мав обгрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

У постанові від 03.04.2018 у справі № 809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Аналогічний висновок застосовано Сьомим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у постанові від 17.02.2025 у справі № 600/2236/24-а

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Крім того у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 вказано про те, що інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю. Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, якщо орган доходів та зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

У наданому до митного оформлення інвойсі № 457 від 15.09.2023 міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Щодо відсутності коду валюти у інвойсі № 457 від 15.09.2023 та його перекладі колегія суддів приймає доводи позивача про те, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 та відзиві на позовну заяву відповідач не вказав приписи якого нормативно-правового акта, положення, порядку чи інструкції порушено позивачем внаслідок того, що ним не зазначено код валюти у інвойсі.

При цьому компанія продавець G.D.M. Auto S.R.L. Unipersonale є італійською компанією, відповідно розрахунок із стороною інвойса проведено позивачем у офіційній валюті євро, що також підтверджується відомостями оскаржуваного рішення, адже митний орган вказав, що валютою розрахунку є євро.

Разом з тим інвойс № 457 від 15.09.2023 чітко ідентифікує оцінюваний товар, адже містить відомості про ідентифікаційний номер автомобіля унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, крім того у документі зафіксовано, що автомобіль пошкоджений, що відповідає відомостям митної декларації, що подана до митного оформлення; вказано номерний знак, об`єм циліндрів та тип палива.

Щодо доводів відповідача про те, що довідка про транспортні витрати від 22.09.2023 не може вважатись достатнім та допустимим доказом фактично понесених покупцем витрат на транспортування саме оцінюваних товарів, оскільки дана довідка складена особою, що відповідно до даних автотранспортної накладної не здійснювала перевезення товару, суд зазначає, що стороною інвойса № 457 від 15.09.2023 та відповідно покупцем транспортного засобу є ОСОБА_1 , він є особою, що відповідає за фінансове врегулювання та суб`єктом, що має безпосереднє відношення до експортно-імпортної операції, саме тому довідка про транспортні витрати від 22.09.2023 підписана ним та підтверджує таку складову митної вартості товару як витрати на транспортування.

Стосовно того, що товарно-супровідні документи не містять відомостей про наявність пошкоджень транспортного засобу на момент його продажу, що вплинуло на ціну товару у бік її зменшення колегія суддів зазначає, що в інвойсі № 457 від 15.09.2023 зазначено, що предметом продажу є один розбитий автомобіль Volkswagen Passat, ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 .

Крім того, автотранспортна накладна від 17.09.2023 містить інформацію щодо опису транспортного засобу: auto incidentata VW Passat Targa FR895XW Telaio WVWZZZ3CZJP018851/розбитий автомобіль VW Passat номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_6 .

У графі 26 рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 окрім технічних характеристик транспортного засобу вказано, що авто має аварійні пошкодження (капот, передній бампер, передні крила, передні фари, абсорбер бампера, решітка радіатора, підсилювач бампера, лонжерони, радіатор; спрацьовані подушки безпеки).

При цьому в рішенні про коригування митної вартості відповідач посилається на схожий товар, який також містить пошкодження внаслідок ДТП, що означає врахування митним органом наявних у оцінюваного транспортного засобу пошкоджень.

Вказане підтверджує той факт, що задекларований транспортний засіб є розбитим, про що було вказано позивачем.

Щодо застосування відповідачем резервного методу та коригування митної вартості товару суд зазначає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 зазначено про неможливість застосування методів визначення митної вартості 2а і 26 у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та відсутністю основи для віднімання та додавання вартості на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим, а також джерело інформації, що також наведено у рішенні суду, однак наведене не дає підстав вважати рішення про коригування обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

У постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідачем не наведено підстав незастосування другого-п`ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, оскільки представниками митниці не надано інформації щодо наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як того вимагають положення ч. 4 ст. 57 МК України.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 наведено опис схожого товару за МД № 23UA29U1 від 24.05.2023, однак не відомо за яким методом здійснено митне оформлення подібного транспортного засобу та які документи подавались під час розмитнення.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 міститься інформація про те, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

У постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд дійшов висновку, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Аналогічний висновок в подальшому застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 27.02.2025 у справі № 300/784/24 та Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 05.05.2025 у справі № 240/12151/24.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000273/2 від 27.09.2023 прийняте з порушенням вимог митного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

У позові заявник просить стягнути з відповідача судові витрати понесені на сплату судового збору та витрати на правову допомогу. Зазначено, що позивач розраховує понести витрати на правничу допомогу орієнтовно в розмірі 12 000 грн.

В апеляційній скарзі скаржник просить суд стягнути судові витрати з відповідача та зазначає, що за подання апеляційної скарги позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 5581,96 грн. судового збору сплаченого згідно платіжної інструкції від 05.01.2024 на суму 1555,96 грн. та платіжних інструкцій від 25.09.2024 на суму 26 грн та на суму 4000 грн.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи представником позивача долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер.

Проте представником позивача не надано суду договору про надання правничої допомоги та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті позивачем, також не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат.

Таким чином за відсутності доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє у стягненні таких витрат з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України №UА101000/2023/000273/2 від 27 вересня 2023 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці 5581,96 грн судових витрат понесених на сплату судового збору.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.