Справа № 600/4505/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4505/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву (скаргу) ОСОБА_1 на дії державного виконавця у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До суду від ОСОБА_1 надійшла заява (скарга) на дії державного виконавця, в якій заявник просить суд:

- визнати протиправною відмову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не накладення штрафу на військову частину НОМЕР_1 ;

- зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сергієнко Тетяну Михайлівну винести постанову про накладення штрафу на військову частину НОМЕР_1 у розмірі - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за невиконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2025 року в частині невиконання рішення суду протягом 10 робочих днів;

- зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сергієнко Тетяну Михайлівну винести постанову про накладення штрафу на військову частину НОМЕР_1 у розмірі - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в подвійному розмірі за невиконання вимоги виконавця від 30 квітня 2024 року;

- зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сергієнко Тетяну Михайлівну скласти повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та направити до органу досудового розслідування за невиконання вимоги виконавця від 12 червня 2025 року.

Розглянувши указану заяву (скаргу) з доданими до неї матеріалами, суд зазначає таке.

Наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник (відповідач) добровільно не виконує рішення суду, стягувач має право пред`явити таке рішення до примусового виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1-5 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною третьою статті 18 Закону №1404-VIII визначені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, у випадку пред`явлення рішення суду до примусового виконання обов`язок щодо вчинення відповідних дій та вжиття заходів, спрямованих на належне виконання рішення суду, а також надання належної оцінки вчинюваних боржником дій при примусовому виконанні рішення суду, покладається на виконавця.

Як вбачається зі змісту матеріалів, доданих до заяви (скарги) на дії державного виконавця, 10 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Д`яченко В.В. відкрито виконавче провадження №77789593 з примусового виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/4505/24-а (виконавчий лист від 01 квітня 2025 року).

В ході проведення виконавчого провадження старшим державним виконавцем неодноразово направлялись на адресу військової частини НОМЕР_1 вимоги про надання інформації щодо виконання рішення суду в частині розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 11 липня 2024 року.

20 червня 2025 року на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Поляк М.В. про накладення штрафу на начальника військової частини НОМЕР_1 за невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/4505/24-а протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги державного виконавця.

Листом від 27 червня 2025 року №86291 Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив представника позивача (стягувача) про те, що примусове виконання виконавчого листа №600/4505/24-а від 01 квітня 2025 року із застосуванням заходів примусового виконання не вчиняється у період дії воєнного стану в Україні з огляду на дію положень Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про допущення державним виконавцем протиправної бездіяльності, яка полягає у невжитті заходів з примусового виконання рішення суду шляхом накладення штрафу на боржника (військова частина НОМЕР_1 ) або ж у не винесенні постанови про зупинення виконавчих дій у разі дії положень Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено призупинення примусового виконання рішень судів божниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини тощо. На думку, заявника, державний виконавець, відмовляючи у накладенні штрафу на стягувача військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення суду, діяв протиправно та без дотримання вимог законодавства, яке регулює порядок здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої вказаної статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, у разі незгоди стягувача із діями, вчиненими державним чи приватним виконавцем в ході виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, або ж у випадку допущення державним чи приватним виконавцем бездіяльності під час здійснення виконавчого провадження, стягувач має право оскаржити відповідні дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця у судовому порядку.

Відповідно, питання правомірності відмови державного виконавця у накладенні штрафу на військову частину НОМЕР_1 як боржника у виконавчому провадженні №77789593 за невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року у справі №600/4505/24-а протягом встановленого державним виконавцем строку, з чим не погоджується заявник, не підлягає розгляду судом у межах вирішення питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у справі №600/4505/24-а.

У разі незгоди ОСОБА_1 з діями (бездіяльністю) державного виконавця він не позбавлений права на їх оскарження у порядку, встановленому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а не шляхом подання заяви (скарги) дії державного виконавця в межах адміністративної справи №600/4505/24-а.

Наведене свідчить про очевидну безпідставність поданої ОСОБА_1 заяви (скарги) на дії державного виконавця у справі №600/4505/24-а із пред`явленням вимог до державного виконавця.

До цього суд зауважує, що згідно частини першої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Однак у поданій позивачем до суду заяві (скарзі) не указано жодних правових підстав, передбачених саме Кодексом адміністративного судочинства України, відповідно до яких така пред`являється у межах справи №600/4505/24-а.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на очевидну безпідставність подання ОСОБА_1 в межах цієї адміністративної справи заяви (скарги) на дії державного виконавця, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення такої заявнику без розгляду.

При цьому суд вкотре зазначає, що у разі незгоди з рішенням, діями чи бездіяльністю державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа у справі №600/4505/24-а від 01.04.2025 року, позивач-стягувач має право оскаржити такі шляхом подання до суду позовної заяви згідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 167, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву (скаргу) ОСОБА_1 на дії державного виконавця у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк