Справа № 460/3451/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2025 року м. РівнеСправа №460/3451/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідачів щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди позивача, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та виплачується на період дії воєнного стану;

зобов`язати відповідачів відрахування аліментів здійснювати без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та виплачується позивачу на період дії воєнного стану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 , яка перебуває у підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_1 , отримує, зокрема, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». На виконання судових рішень у справі №487/5158/17 та у справі №266/1558/21 з грошового забезпечення позивача, у тому числі з вищевказаної додаткової грошової винагороди, здійснюється стягнення аліментів на утримання двох його неповнолітніх дітей. Позивач зазначив, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, належить до одноразових видів грошового забезпечення, які не мають постійного характеру, тому з неї не можуть бути стягнуті аліменти. Позивач вважає дії відповідачів щодо стягнення аліментів не лише з грошового забезпечення, а й з додаткової винагороди, протиправними.

Ухвалою від 08.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 25.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, вказав, що ОСОБА_1 помилково зазначив ВЧ НОМЕР_1 , як одного з відповідачів у справі, оскільки у спірних правовідносинах відсутні протиправні дії ВЧ НОМЕР_1 та відрахування аліментів з додаткової винагороди позивача було здійснено безпосередньо ВЧ НОМЕР_2 . Зауважив, що ВЧ НОМЕР_1 не має прав юридичної особи, у неї відсутні особові рахунки в органах Державного казначейства України, ВЧ НОМЕР_1 з 01.05.2022 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 , що унеможливлює здійснення безпосередньо ВЧ НОМЕР_1 будь-яких стягнень або нарахувань будь-яких видів грошового забезпечення. Таким чином, ВЧ НОМЕР_1 не було порушено жодних вимог чинного законодавства України та інших нормативно-правових актів, а також не порушено жодних прав позивача щодо стягнення аліментів з додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на виконання судових рішень у справі №487/5158/17 та у справі №266/1558/21 щомісячно з позивача здійснюється стягнення аліментів на утримання дітей у розмірах, які встановлені у рішеннях судів. Зауважив, що стягнення ВЧ НОМЕР_2 аліментів з додаткової винагороди позивача здійснюється на підставі виконавчого листа № 55929407 від 05.03.2018 у розмірі 1/4 на користь ОСОБА_2 та виконавчого листа № 266/1558/21 від 29.04.2021 у розмірі 1/6 на користь ОСОБА_3 . Ця інформація зазначена у грошовому атестаті 4074 на військовослужбовця ОСОБА_1 , виданого військовою частиною НОМЕР_4 від 01.01.2024. Відповідач-2, покликаючись до п. 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, зазначений в постанові Кабінету Міністрів України №146 від 26.02.1993, зазначив, що утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Таким чином, відрахування аліментів з додаткової винагороди позивача ВЧ НОМЕР_2 здійснюється відповідно до вимог пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146. Відповідач-2 вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу в Збройних Силах України та відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2023 № 1158 призначений командиром ВЧ НОМЕР_2 (яка безпосередньо підпорядковується ВЧ НОМЕР_1 ), де отримує грошове забезпечення у тому числі додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.01.2018 у справі №487/5158/17, яке набрало законної сили 02.03.2018, стягнуто з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 і до повноліття дитини.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.04.2021 у справі №266/1558/21, яке набрало законної сили 01.06.2021, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 березня 2021 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття.

Згідно з пунктом 11 грошового атестату від 01.01.2024 №4074, виданого військовою частиною НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є платником аліментів за рішеннями суду:

виконавчий лист № 55929407 від 05.03.2018 у розмірі 1/4 на користь ОСОБА_2 ;

виконавчий лист № 266/1558/21 від 29.04.2021 у розмірі 1/6 на користь ОСОБА_3 .

За вказаними виконавчими листами ВЧ НОМЕР_2 здійснює утримання з грошового забезпечення позивача у розмірі 1/4 на користь ОСОБА_2 , а також 1/6 на користь ОСОБА_3 , що підтверджується карткою особового рахунку позивача за період січень-лютий 2024 року.

Обставини щодо утримання відповідних сум аліментів з грошового забезпечення позивача, у тому числі із сум нарахованої йому грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, визнаються сторонами в заявах по суті справи. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому такі обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України.

Вважаючи дії відповідачів щодо утримання відповідних сум аліментів із сум нарахованої грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, протиправними, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.

Відповідно до ст. 9-2 Закону № 2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Підпункт 2.2 пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 (далі Перелік №146), в редакції, чинній до 16.11.2022, визначав, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати.

При цьому, пунктом 8 Переліку №146 (в редакції, чинній до 16.11.2022) було передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1263, яка набула чинності 16.11.2022, внесено зміни до пункту 8 Переліку №146, якою передбачено стягнення аліментів з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Таким чином, починаючи з 16.11.2022, додаткова винагорода на період дії правового режиму воєнного стану включена до видів грошового забезпечення, з яких може проводитися утримання аліментів.

Суд зазначає, що раніше законодавство не містило норми про отримання додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому з урахуванням змін у законодавстві, законодавець узгодив між собою всі нормативно-правові акти та чітко визначив, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Також, у пункті 13 Переліку №146 вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 760/4569/18-ц.

Суд зауважує, що додаткова винагорода на період дії правового режиму воєнного стану, яка нараховуються та виплачуються позивачу відповідно до Постанови №168, не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, вона має постійний характер та належить до виду доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що утримуючи суми аліментів з грошового забезпечення позивача, у тому числі із сум нарахованої йому грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, ВЧ НОМЕР_2 діяла правомірно.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд доходить висновку, що в межах спірних правовідносин не встановлено протиправної поведінки суб`єктів владних повноважень. Матеріалами судової справи не підтверджується порушення відповідачами прав та законних інтересів позивача, тому відсутні підстави для їх судового захисту.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Повний текст рішення складений 11 липня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко