Справа № 640/2355/19
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 червня 2025 р. Справа № 640/2355/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни,

за участі секретаря судового засідання: Ридванської Наталі Борисівни

представника позивача: Журавльова Олексія Сергійовича

представника відповідача: Майданевича Євгенія Андрійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА"

до: Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2019

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно застосовано штрафні санкції за порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2019 позовну заяву залишено без руху, в якій встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.04.2019 року.

01.04.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки перевірками встановлено та зафіксовано актами фактичних перевірок реалізацію товарів, які не обліковані у встановлено порядку, за місцями реалізації та зберігання на АЗС. Відповідно до наданих змінних звітів АЗС встановлено:

- актом №0033 - надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 342 751,76 грн.;

- актом №0029 - надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 123 163,62 грн.;

- актом №0030 - надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 1 986 437,03 грн.;

- актом №0031 - надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 324 670,98 грн.

Щоденні фактичні залишки (надлишок/нестача) на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення зафіксовані у змінних звітах АЗС (графи 25 і 26 звітів).

Відповідач зауважує, що вказане є порушенням п. 12 ст. 3 Закону 265 та п. 10 Інструкції №281.

09.04.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що жодних операцій продажу необлікованих товарів у Актах перевірки встановлено не було. Відтак, представник позивача вважає, що в діях підприємства відсутній склад податкового правопорушення, а висновок відповідача не відповідає положенням чинного законодавства України та фактичним обставинам справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 закрито підготовче провадження.

Протокольною ухвалою від 12.09.2019 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом направлено цю адміністративну справу до Вінницького окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 дана справа передана на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Віятик Наталії Володимирівні.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 суд прийняв до свого провадження адміністративну справу № 640/2355/19.

13.03.2025 представником позивача подано клопотання, в якому просить здійснити процесуальне правонаступництво у справі замінивши Офіс великих платників податків ДФС на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Ухвалою суду від 07.04.2025 замінено первинного відповідача, а саме Офіс великих платників податків ДФС на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

24.04.2025 відповідач надав додаткові пояснення по справі, в яких проти позову заперечує з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

29.04.2025 позивачем також надані додаткові пояснення у справі, в яких висловлено позицію щодо задоволення позову.

Ухвалою від 12.05.2025 призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 14.05.2025 задоволено заяву представника позивача від 13.05.2025 та вирішено забезпечити його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 17.06.2025 задоволено заяву представника відповідача та вирішено забезпечити його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 17.06.2025 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у поданому суду письмовому відзиві та письмових поясненнях.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступне.

Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна», , зареєстровано за адресою: 04071, м. Київ, Подільський район, вул. Верхній вал, буд. 57, основний вид діяльності за КВЕД: 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за наслідками перевірки господарської одиниці АЗС №16-13, АЗС №16-17, АЗС №16-12, АЗС №16-50 складено Акти фактичної перевірки:

- №0031/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, яким зафіксовано надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 324 670,98 грн.;

- №0030/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, яким зафіксовано надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 1 986 437,03 грн.;

- №0029/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, яким зафіксовано надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 123 163,62 грн.;

- №0033/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, яким зафіксовано надлишок (нестачу) товарних запасів (паливо) на загальну суму 342 751,76 грн.

Вказаними актами встановлено порушення: п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-BP «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), передбачена відповідальність згідно із ст. 20 цього Закону; п. 6 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-BP «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) та п. 85.2 ст. 85 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), передбачена відповідальність згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України.

На підставі вказаних актів перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 01.02.2019:

- №, яким до позивача за порушення (Акт перевірки №0031/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, АЗС 16-13, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10), передбачене п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР, застосовано штрафні санкції у розмірі 649 341,96 грн.;

- №, яким до позивача за порушення (Акт перевірки №0030/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, АЗС 16-17, м. Одеса, тр. М. Жукова, 4/Б), передбачене п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР, застосовано штрафні санкції у розмірі 3 972 874,06 грн.;

- №, яким до позивача за порушення (Акт перевірки №0029/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, АЗС 16-12, м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 86), передбачене п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР, застосовано штрафні санкції у розмірі 246 327,24 грн.;

- №, яким до позивача за порушення (Акт перевірки №0033/28-10-49-16/30603572 від 27.12.2018, АЗС 16-50, м. Одеса, вул. Середньофонтанська дорога, 26 а), передбачене п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР, застосовано штрафні санкції у розмірі 685 503,52 грн.

Не погодившись із висновками Актів перевірки, позивач звернувся до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби із запереченнями (вих. № 94 від 17.01.2019, вих. № 95 від 17.01.2019, вих. № 96 від 17.01.2019, вих. № 92 від 17.01.2019) розглянувши які, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повідомив, що Одеське управління Офісу ВПП ДФС не вбачає підстав для врахування заперечень ПП "Амік Україна" на Акт фактичної перевірки.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно абз. 1-2 п.75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПКУ акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

З матеріалів справи вбачається, що Акти перевірки були складені 26.12.2018 року та надані представнику від суб`єкта господарювання також 26.12.2018, а зареєстровані в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 27.12.2018 року.

Відтак, суд відхиляє твердження представника позивача, що підприємством не отримані Акти фактичної перевірки на підставі яких винесені спірні податкові повідомлення-рішення.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначено Законом від 06.07.1995 № 265/95-ВР(далі - Закон № 265/95-ВР).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (пункт 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З урахуванням специфіки провадження діяльності з роздрібної торгівлі нафтопродуктами та з метою встановлення єдиного порядку організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496; далі - Інструкція).

Її вимоги є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на автозаправних станціях визначений п. 10 цієї Інстркуції.

Відповідно до п. 10.2.1 п. 10.2 Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14) (п. 10.2.10 п. 10.2 Інструкції).

Виходячи з положень п. 10.3.1-10.3.4 п. 10.3 Інструкції облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.

Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному, звіті АЗС за формою №17-НП, а відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем, та відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

Відповідно до п. 10.4.1-10.4.3 п. 10. 4 Інструкції на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС:

визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок);

вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок);

роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті;

передають залишок готівки;

перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Підпунктами 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції передбачено, що для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Cпособом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП наданих РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Розділ 13 Інструкції регулює порядок проведення інвентаризації нафти та нафтопродуктів на підприємствах.

Відповідно до пункту 13.5 Інструкції для здійснення інвентаризації розпорядчим документом керівника підприємства створюються робочі і постійно діючі інвентаризаційні комісії, до складу яких залучаються особи, що мають досвід здійснення інвентаризації. Забороняється вводити до складу робочої інвентаризаційної комісії головного бухгалтера підприємства та матеріально відповідальних осіб. Забороняється призначати головою робочої інвентаризаційної комісії у тих самих матеріально відповідальних осіб одного й того самого працівника два рази підряд. Розпорядчим документом керівника підприємства установлюються терміни початку та завершення робіт з інвентаризації.

Пунктом 13.13 Інструкції передбачено, що результати вимірювань у резервуарах і технологічних трубопроводах інвентаризаційною комісією заносяться до журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, а також до акта вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №3-НП (додаток 26). Розрахунки наявності нафти та/або нафтопродуктів у технологічних нафтопродуктопроводах підприємств заносяться до відомості наявності нафтопродуктів (нафти) у технологічних нафтопродуктопроводах за формою №23-НП (додаток 27) та на АЗС до відомості нафтопродуктів у технологічних трубопроводах АЗС за формою №35-НП (додаток 28).

Співставлення даних обліку звітів АЗС за формою N 16-НП та N 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку).

Відповідно до п. 16.1-16.2 Інструкції матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на вищевказаних АЗС з магазином в кінці кожної зміни, а саме і в період проведення перевірки з 01.12.2018 по 17.12.2018 здійснювалось складання змінного звіту за формою №17-НП із зазначенням найменування та марки пального, товарно-транспортних накладних, обліковий залишок в літрах на початок та кінець зміни, що не суперечить вимогам Інструкції № 281 /171/578/155.

Разом з тим, Верховний суд у свої постановах від 12.06.2018 (справа №826/18483/13-а) та від 31.05.2019 року (справа №809/1253/16)) вказав, що єдиним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №13-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС, та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Тобто, суд констатує, що для встановлення факту наявності необлікованого товару необхідно провести заміри будь-яким не забороненим способом, однак, висновки про реалізацію палива, яке не обліковане у встановленому порядку, сформовані контролюючим органом виключно із посиланням на документи оперативного обліку НП звіти по формі 17-НП. При цьому, жодного співставлення даних РРО з фактично наявним та реалізованим пальним контролюючим органом не здійснювалося.

Відтак, судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що контролюючим органом при здійсненні фактичної перевірки господарської одиниці АЗС "Амік Україна" не було проведено жодних вимірювань, обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів на вказаних АЗС, як і не було виявлено жодних відхилень наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку позивача. Суд зазначає, що для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку позивача та фактичними залишками товару на АЗС, однак контролюючим органом в ході проведення перевірки зазначеного зроблено не було, вказаних обставин не доведено.

При цьому суд зазначає, що наявність змінних звітів АЗС, журналу надходжень нафтопродуктів на АЗС не свідчить про те, що товари не обліковані або порушений порядок їх обліку.

За приписами статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто вказана стаття передбачає застосування фінансової санкції саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 № 808/8767/15 (К/9901/24872/18).

Отже за умови наявності зазначених документів у позивача та ведення ним обліку товарних запасів у встановленому законом порядку, підстав для застосування до нього фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР, немає.

Таким чином, наявність на момент перевірки всіх необхідних документів за місцем реалізації товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Інструкції № 281/171/578/155 не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР.

Відповідач не надав до суду доказів фактичної реалізації ПММ, які не обліковані у встановленому порядку, у зв`язку з чим підстави для накладення на позивача фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону № 265/95-ВР, відсутні.

У свою чергу, суд враховує висновки викладені зокрема у Постановах Верховного Суду (Касаційного адміністративного суду) від 12.03.2019 року № 806/1403/16, від 05.03.2019 № 814/2158/16, від 05.03.2019 № 806/2402/16, а саме: «... висновок про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання зроблений податковим органом, виходячи з нестачі нафтопродуктів, тобто, невідповідності між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними обліку та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), хоча сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки може бути наслідком інших обставин. Згідно з висновками акту перевірки, ревізори ототожнили надлишок та нестачу товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку... Отже, висновок податкового органу про те, що виявлена нестача товарів є свідченням здійснення Товариством реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим.».

Відтак, суд приходить до висновку щодо відсутності у контролюючого органу правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 01.02.2019.

Враховуючи викладене, податкові повідомлення-рішення від 01.02.2019, якими до позивача за порушення, передбачені п. 12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР, застосовано штрафні санкції, є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29) і повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" №33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" №48939/99, "Moskal v. Poland" №10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на висновки суду про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги належить задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2019 року.

Стягнути на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" сплачений судовий збір в сумі 83 310,69 грн за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Підприємство з іноземними інвестиціями"АМІК УКРАЇНА" (вул. Верхній Вал, 68, м. Київ, 04071, )

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна