Справа № 320/44545/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Київ № 320/44545/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД БЕТОН" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД БЕТОН" з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить суд визнати протиправними та скасувати постанови від 23.05.2023 № 013343, № 013344, № 013345.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними та підлягають скасуванню, позаяк, як зазначається у акті проведення перевірки додержавння вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом б/н від 06.04.2023, на момент перевірки у транспортному засобі не встановлений діючий та повірений тахограф, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Водночас, водій ОСОБА_1 , у вищезазначеному акті, зазначив у якості пояснення, що на момент перевірки в нього була індивідуальна контрольна книжка водія, однак, посадові особи відповідача не взяли до уваги наявність у водія та ведення ним індивідуальної контрольної книжки водія. ТОВ «ГРАНД БЕТОН» наголошує на тому, що здійснювало перевезення власного вантажу (сировини для виготовлення беттонних сумішей) для використання у виробничих цілях, послуги стороннім особам не надавало.

Крім того, позивач наполягає на відсутності порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки перевезення вантажу водієм здійснювалось із забезпеченням ведення індивідуальної контрольної книжки водія.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржувані постанови є законними, позаяк, у силу норм Закону № 2344-ІІІ, позивач є автомобільним перевізником та мав надати показники тахографа чи реєстраційний листок режиму праці та відпочинку. Так, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т, які використовуються суб`єктами господарювання для внутріщніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених ст. 48 Закону № 2344, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа

до транспортного засобу, заповнених тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв). Під час перевірки водієм не була надана перевіряючим особам індивідуальна контрольна книжка, на яку посилається позивач в адміністративному позові. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки, на переконання відповідача, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, а тому, відповідачем правомірно було винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно посилання позивача на те, що відсутній обов`язок забезпечувати транспортний засіб діючим тахотрафом, оскільки позивач не надавав послуг із перевезення вантажів, а перевозив вантаж для власних потреб власними засобами, відповідач зазначає про те, що оскільки норми Положення № 340 не містять жодних розмежувань щодо поширення своєї дії на осіб, які надають послуги з перевезення вантажів, чи осіб, які здійснюють перевезення вантажів. Як вбачається з копій товарно-транспортних накладних від 06.04.2023, 05.04.2023, автомобільним перевізником, вантажовідправником та вантажоодержувачем значиться ТОВ «Гранд Бетон», тому позивач у день проведення перевірки у розумінні норм законодавства здійснював перевезення вантажу за власний кошт, а отже, автомобільним перевізником у даному випадку, був саме позивач.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД БЕТОН» отримало постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 013343 від 23.05.2023, № 013344 від 23.05.2023 та № 013345 від 23.05.2023, що винесені Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до зиісту постанов від 23.05.2023 № 013343 та № 013344, допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

06.04.2023 об 13:30 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Торохтій Ю.О. та старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Романченко Р.О. було зупинено автомобіль, який належить ТОВ «ГРАНД БЕТОН», а саме: SINOTRUK/SCHMITZ, номерні знаки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , за адресою см.т. Бишів.

Як зазначається у акті проведення перевірки додержавння вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом б/н від 06.04.2023, на момент перевірки у ТЗ не встановлений діючий та повірений тахограф, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

Водій ОСОБА_1 , у вищезазначеному акті, зазначив у якості пояснення, що на момент перевірки в нього була індивідуальна контрольна книжка водія, однак, як зауважує позивач, посадові особи відповідача не взяли до уваги наявність у водія та ведення ним індивідуальної контрольної книжки водія.

Позивач вважає вказані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344).

Статтею 1 Закону № 2344-III, встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ч. 10 ст. 6 Закону № 2344-III, на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до положень ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Змістом ч. 1 ст. 48 Закону № 2344-III, встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону № 2344-III, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до приписів ст. 48 Закону № 2344-III, при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Таким чином, положеннями закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів, при цьому, у розумінні визначень Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до абзацу 1 пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (надалі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до абз. 4 п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 № 946/18241 (далі -Інструкція № 385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або уразі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконних нормативно-правових актів - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженогонаказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 передбачено чинним законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 385 інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

У позовній заяві позивач, зокрема, заперечує факт надання саме ним послуг з перевезень вантажів. Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних постанов, позивач виходить з того, що він не є перевізником, а лише здійснював доставку власного вантажу.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону № 2344-III).

Відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи, є встановлення факту чи позивач є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-III.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженихнаказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363), товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Пунктом 11.1. Правил № 363, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З аналізу наявної в матеріалах справи товаро-транспортних накладних слідує, що позивач фактично виступає перевізником товару за власний кошт.

Отже, позивач в даному випадку, є автомобільним перевізником, який здійснював перевезення товару за власний кошт, що відповідає приписам ст. 1 Закону № 2344-III.

Окрім того суд враховує, що відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 № 153, про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

У той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.

Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Судом досліджено, що 06.04.2023 інспекторами Укртрансбезпеки, відповідно до направлення від 30.03.2023 № 000428 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422 (далі - Порядок № 422), співробітниками Укртрансбезпеки було зупинено транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом номерний знак НОМЕР_2 , які належать позивачеві відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно.

При здійсненні перевірки 06.04.2023 (акт № 354256) було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, відсутні, а саме, не встановлений діючий та повірений тахограф, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

Також, при здійсненні перевірки 06.04.2023 (акт № 354255) було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, відсутні, а саме, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, особиста картка водія до цифрового тахографа.

Крім того, при здійсненні перевірки 05.04.2023 (акт № 354185) було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, не оформлена щоденна індивідуальна контрольна книжка водія за 05.04.2023 на момент перевірки.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції з використанця контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 20.10.2010 за № 946/18241 (далі - Інструкція), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом: у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв): у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Тож, з наведеного слідує, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовуються суб`єктами господарювання для внутріщніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа

до транспортного засобу, заповнених тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв).

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Варто зазначити, що під час перевірки водієм не була надана перевіряючим індивідуальна контрольна книжка, на яку посилається позивач в адміністративному позові.

У свою чергу, непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, а тому, відповідачем правомірно було винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Під час здійснення перевірки 05.04.2023 посадовим особам Укртрансбезпеки водій ОСОБА_2 надав індивідуальну контрольну книжку, проте вона була заповнена не належним чином, оскільки в ній відсутні відомості за 05.04.2023. В подальшому, вказане було зафіксовано інспекторами в акті № 354185.

Отже, доводи позивача про те, що будь-хто з працівників позивача не приймав участі у складанні та отримував від посадових осіб відповідача акту за номером № 334185, є необґрунтованими та спростовуються наданими водієм під час перевірки посадовим особам документами (індивідуально-контрольна книжка, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів).

Стосовно посилання позивача на те, що відсутній обов`язок обладнувати транспортний засіб діючим тахографом, оскільки позивач не надавав послуг із перевезення вантажів, а перевозив вантаж для власних потреб власними засобами, суд зазначає про те, що

норми Положення № 340 не містять жодних розмежувань щодо поширення своєї дії на осіб, які надають послуги з перевезення вантажів, чи осіб, які здійснюють перевезення вантажів.

Так, відповідальність, у даному випадку, несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, у тому числі визначення автомобільного перевізника у ст.1 Закону № 2344-ІІІ.

Зокрема, приписи ст. 60 Закону № 2344-ІІІ передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути, як однією особою, так і різними. Водночас, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є саме автомобільний перевізник.

Як вбачається з копій товарно-транспортних накладних від 06.04.2023, 05.04.2023, автомобільним перевізником, вантажовідправником та вантажоодержувачем значиться ТОВ «Гранд Бетон», що дає підстави для висновку про те, що позивач у день проведення перевірки, у розумінні вищезгаданих норм, здійснював перевезення вантажу за власний кошт, що дає підстави для висновку, що автомобільним перевізником був саме позивач.

Також, перевізника було належним чином повідомлено про розгляд справи, а саме направлено рекомендований лист 549) від 26.04.2023 № 28494/29/24-23 про те, що розгляд відбудеться 23.05.2023. Відповідачем здійснено відправлення 04.05.2023, дата розгляду справи 23.05.2023, отже, за умови дотримання оператором поштового зв`язку цих нормативів позивач міг своєчасно отримати вказане відправлення.

Враховуючи наведене, у позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення постанови, з моменту скоєння правопорушення.

Таким чином, доводи та твердження позивача не підтверджують порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувані постанови від 23.05.2023 № 013343, 013344, 013345 про застосування адміністративно-господарського штрафу, є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства України, а відтак, не підлягають скасуванню.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД БЕТОН" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.