Справа № 183/4170/25
Суддя: Фролова В. О.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4170/25
№ 2-а/183/74/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової В.О., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30.04.2025 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 26 від 22.04.2025, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.04.2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), проведено перевірку стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», в ході якої встановлені порушення, які зафіксовані в акті перевірки затвердженому 15.04.2025 головою Самарівської міської ради, та стали підставою для винесення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 22.04.2025, постанови № 26 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн.

Відповідно до вказаної постанови, мали місце порушення:

-здійснення методологічного супроводження заходів військового обліку на 2025 рік всупереч вимогам п. 72 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 31.12.2022 за № 1487 (далі - Порядок 1487), яке забезпечено частково; порушення встановлених абз.4 п.72 Порядку 1487 строків, а саме встановлення «щороку до 1 лютого»;

-порушення вимог абзаців 7, 8 та 15 п. 34 Порядку 1487 в частині здійснення бронювання військовозобов`язаних, які мають порушення правил військового обліку (працівники гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не пройшли медичний огляд військово-лікарською комісією протягом останніх п`яти років всупереч вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008);

-порушення вимог абзаців 7,8, 15 п.34 Порядку 1487 в частині здійснення бронювання резервіста ОСОБА_7 , який проходив строкову військову службу, що відображено у військовому квитку останнього, та не міг бути зарахований на спеціальний військовий облік;

-зауваження щодо ведення Додатку 5 Порядку 1487, оскільки графа 7,9,15, містять неповну інформацію, тощо.

Позивач вважає, що вказані висновки є безпідставними, а постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, оскільки вимога про видання наказів щодо методологічного забезпечення військового обліку міститься в абзаці 5 п. 72, а ні 4, як це зазначено в оскаржуваній постанові, при цьому не передбачає жодних строків їх видання.

Порушення абзаців 7,8,15 п. 34 Порядку №1487 щодо бронювання військовозобов`язаних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 за відсутності висновку військово-лікарської комісії про проходження медичного огляду є безпідставними, оскільки контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду військово-лікарською комісією покладається на керівника відповідного ТЦК та СП, а керівництво підприємства не може примусово впливати на працівників в частині виконання ними їх обов`язку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В частині зазначених у постанові № 26 від 22.04.2025 зауважень щодо ведення Додатку 5 до Порядку № 1487, то, на думку позивача, таке зауваження не може кваліфікуватися як складова частина адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова, в порушення ст. 283 КУпАП не містить опису обставин та доказів встановлення вини особи, яка притягається до відповідальності, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду про відкриття провадження у відповідача витребувано усі наявні матеріали, які стосуються винесення оскаржуваної постанови та встановлено строк для подання доказів 5 днів з моменту отримання ухвали.

Відповідач, через підсистему «Електронний суд», 09.05.2025 надав відзив на позов, в якому зазначив, що оскаржувана постанова є законною, а відповідно адміністративний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, виявлене під час перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», порушення абз.4 п. 72 Порядку № 1487, яке на думку позивача є необґрунтованим, підтверджується зокрема тим, що особою, відповідальною за ведення військового обліку взагалі не надано жодного наказу про стан військового обліку за минулий рік, який підлягав видачі до 1 лютого.

Позивачем проігноровано обов`язки, встановлені абз. 7,8,15 п. 34 Порядку № 1487 щодо забезпечення здійснення контролю за направленням та проходженням військовозобов`язаними працівниками медичного огляду військово-лікарської комісії, як і не забезпечено належного ведення Додатку 5 Порядку № 1487.

ОСОБА_1 , як особа відповідальна за ведення військового обліку у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», обґрунтовано притягнута до адміністративної відповідальності, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Через підсистему «Електронний суд», 19.05.2025 надійшла відповідь на відзив позивача, в якій позивач зазначив, про порушення відповідачем ст. 254 КУпАП щодо строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, протягом 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Також зазначила, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення № 26 від 22.04.2025 не містить жодного посилання на вказаний протокол як на доказ. Під час проведення перевірки на підприємстві, від неї не вимагалось працівниками Новомосковського ТЦК надання наказу про стан військового обліку за минулій рік та завдання на наступний рік на підставі звітів, результатів вжитих заходів та перевірок стану військового обліку в минулому році на виконання вимог абз.4 п. 72 Порядку №1487. Також зазначила про відсутність законодавчої заборони щодо здійснення бронювання осіб, а саме працівників, які свідомо не пройшли черговий медичний огляд військово-лікарською комісією протягом останніх п`яти років.

Також, 22.05.2025, через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (на відповідь на відзив), в яких зазначено, що за результатами перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» було складено акт, який був затверджений міським головою Самарівської міської ради 15.04.2025, отримання після затвердження вказаного акту відбулося 17.04.2025, та цього ж дня було повідомлено позивача про можливість ознайомитись, про що свідчить підпис відповідача від 18.04.2025. В той же день, 18.04.2025 позивач ознайомився під підпис із протоколом № 26, складеним за результатами проведено перевірки. Крім того, зазначив, що надання повного пакету документів з військового обліку при перевірці стану його ведення уповноваженим органом є безумовним обов`язком відповідальної особи підприємства, відсутність будь-якого із документів на дату перевірки без надання пояснень вважається доказом того, що документ не створювався.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Отже, у даній справі не передбачено такої заяви по суті справи як відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, судом встановлено, що 10.04.2025, комісією, під головуванням заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Самарівської міської ради Зайцева А.А., на підстав і плану проведення перевірок стану військового обліку на території міста Самар на 2025 рік, затвердженого рішенням виконавчого комітету Самарівської міської ради від 09.01.2025 за № 3/0/6-25, проведено перевірку стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», за результатами якої складено акт, затверджений 15.04.2025 Самарівським міським головою Рєзніком С.

Як вбачається з акту перевірки, керівником ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» є ОСОБА_8 . Відповідальною особою з ведення військового обліку на вказаному підприємстві, що не оспорюється позивачем, визначено позивача, ОСОБА_1 , яка з актом перевірки ознайомлена 18.04.2025, примірник вказаного акту отримала та зазначила про незгоду із висновками, викладеними в акті та намір його оскарження в суді.

За результатами перевірки виявлені порушення положень Порядку № 1487, зокрема:

- здійснення методологічного супроводження заходів військового обліку на 2025 рік всупереч вимогам п. 72 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 31.12.2022 за №1487 (далі Порядок 1487), яке забезпечено частково; порушення встановлених абз.4 п.72 Порядку №1487 строків, а саме встановлення «щороку до 1 лютого»;

- порушення вимог абзаців 7;8 та 15 п. 34 Порядку 1487 в частині здійснення бронювання військовозобов`язаних, які мають порушення правил військового обліку (працівники гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не пройшли медичний огляд військово-лікарською комісією протягом останніх п`яти років всупереч вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008);

- порушення вимог абзаців 7,8, 15 п.34 Порядку № 1487 в частині здійснення бронювання резервіста ОСОБА_7 , який проходив строкову військову службу, що відображено у військовому квитку останнього, та не міг бути зарахований на спеціальний військовий облік; зауваження щодо ведення Додатку 5 Порядку 1487, оскільки графа 7,9,15, містять неповну інформацію, тощо.

18.04.2025, за результатами проведеної перевірки, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено протокол №26 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який отриманий позивачем 18.04.2025.

Також, постановою № 26 від 22.04.2025, на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 40 800 грн., яка отримана позивачем, ОСОБА_1 , 22.04.2025 під підпис.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 1статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій,передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Диспозиція вказаної статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме спеціальні заборони покладено на особу відповідно до яких конкретно нормативних актів, та які з цих заборон порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови № 26 від 22.04.2025, ОСОБА_1 , як відповідальну особу з ведення військового обліку в ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», інспектора з кадрів, притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Положень порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 за № 1487, а саме часткове забезпечення методологічного супроводження заходів військового обліку на 2025 рік всупереч п.72 Порядку, здійснення планування діяльності з порушенням строків, встановлених абз. 4 п. 72 Порядку 1487, який вимагає їх встановлення «щороку до 1 лютого».

Так, відповідно до пункту 72 Порядку 1487, державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації:

проводять щороку відповідно до затверджених ними планів перевірку стану військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях, які перебувають у сфері їх управління, підпорядковуються їм, контролюються ними або функції з управління якими вони здійснюють;

складають за результатами перевірки акти, які надсилаються у двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки відповідним підприємствам, установам та організаціям і районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки для реагування та вжиття заходів згідно із законодавством. Результати перевірок вносяться до журналів обліку результатів перевірок;

щороку до 1 лютого видають накази (розпорядження) про стан військового обліку за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі звітів, результатів вжитих заходів та перевірок стану військового обліку в минулому році відповідно до компетенції.

Наказами (розпорядженнями) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій визначаються завдання щодо методичного забезпечення військового обліку, підвищення кваліфікації осіб, відповідальних за ведення військового обліку, інші заходи щодо поліпшення стану військового обліку, а також затверджуються плани перевірок стан військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях, які перебувають у сфері їх управління.

Державні органи подають щороку до 10 лютого витяги з наказів (розпоряджень) до Генерального штабу Збройних Сил.

Суд зазначає, що положення Порядку 1487 не містять визначення, що саме передбачає методологічне та методичне забезпечення заходів військового обліку на підприємствах, установах, організаціях, в той же час, зміст вказаного Порядку містить посилання на заходи, які повинні вживати підприємства, установи, організації щодо ведення військового обліку. Зокрема, п. 19 вказаного Порядку 1487 передбачено, що державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації виготовляють друкарським способом правила військового обліку (додаток 2 Порядку 1487) і вивішують їх на видному місці в загальнодоступних приміщеннях. Пункт 34 Вказаного Порядку 1487, передбачає, серед іншого, проведення відповідної роз`яснювальної роботи серед призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виконання ними правил військового обліку; забезпечення повноти та достовірності облікових даних, що вносяться до списків персонального військового обліку; періодичне звіряння списків персонального військового обліку із записами у їх військово-облікових документах; не рідше одного разу на рік проведення звіряння даних списків персонального військового обліку з обліковими документами відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; ведення та зберігання журналу обліку результатів перевірки, тощо.

Отже, системний аналіз положень Порядку 1487 дає підстави для висновку, що методологічне забезпечення військового обліку включає в себе набір інструкцій, правил, положень та інших документів, які визначають порядок організації та ведення військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях, а методичне забезпечення при військовому обліку комплекс конкретних заходів, які забезпечують ведення військового обліку на підприємствах, в установах, організаціях та органах місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, видання наказів (розпоряджень) про стан військового обліку за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі звітів, результатів вжитих заходів та перевірок стану військового обліку в минулому році відповідно до компетенції, як це передбачено абз.4 ст. 72 Порядку 1487 є складовою методологічної роботи із забезпечення ведення військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях.

Як вбачається з акту перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», методологічне забезпечення заходів військового обліку наявне, на підприємстві наявний графік звіряння облікових документів працівників у 2025 році, затверджений наказом директора ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» за № 06-ОД від 04.04.2025, здійснюється перевірка керівництвом підприємства перевірка журналу обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки заведений, зареєстрований у діловодстві підприємства.

Разом з цим, під час перевірки встановлені порушення строків щодо планування діяльності з ведення військового обліку ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», визначених абз.4 п. 72 Порядку 1487.

Суд звертає увагу, що позивач, оскаржуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, зазначив про необґрунтоване посилання на абз.4 п.72 Порядку 1487, з огляду на положення абз. 5 вказаного пункту який не передбачає строків видачі наказів (розпоряджень) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій визначаються завдання щодо методичного забезпечення військового обліку.

Проте, в даному випадку, позивачу інкримінується порушення абз. 4 п.72 Порядку 1487, щодо не видання до 01 лютого поточного року наказу (розпорядження) про стан військового обліку за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі звітів, результатів вжитих заходів та перевірок стану військового обліку в минулому році відповідно до компетенції, що є складовою методологічного забезпечення ведення військового обліку на підприємстві.

При цьому, позивачем не спростованого наявність вказаного порушення, оскільки під час перевірки стану військового обліку на підприємстві, так і при зверненні до суду із позовом, наказу керівника ТОВ «М`ЯСНА САДИБА», виданого до 01 лютого поточного року, на виконання абз. 4 п. 72 Порядку 1487 надано не було, а отже висновок відповідача щодо наявності порушень в частині методологічного забезпечення заходів військового обліку у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» є обґрунтованим.

Як вбачається з акту перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» від 11.04.2025, ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» відповідно до наказу адміністрації Державної прикордонної служби України № 150-Г від 17.02.2025 відноситься до підприємств, установ і організації, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період. Бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час за ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» здійснюється відповідно до постанови КМУ від 27.01.2023 за № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час. Обсяг бронювання:88 відсотків.

В оскаржуваній постанові № 26 від 22.04.2025, позивачу ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог абзаців 7, 8 та 15 п. 34 Порядку 1487 в частині здійснення бронювання військовозобов`язаних, які мають порушення правил військового обліку (працівники

гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), які не пройшли медичний огляд військово-лікарською комісією протягом останніх п`яти років всупереч вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, що стало підставою для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, обов`язок керівників підприємств, установ, організацій щодо забезпечення ведення військового обліку працівників передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за № 1487.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Частина 5 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплює, що підприємства, установи, організації, незалежно від підпорядкування і форми власності щороку у строки та в порядку, встановлені Кабінетом Міністрів України, зобов`язані подавати до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки списки громадян України, які підлягають приписці до призовних дільниць.

Частина 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює, що персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.

Так, відповідно до абз. 2,5,7,8,15 п. 34 Порядку 1487, з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють, серед іншого:

перевірку у громадян України під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікового документа. Приймання на роботу (навчання), взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів. В умовах правового режиму воєнного стану зарахування на навчання до закладів освіти громадян, які підлягають військовому обліку та перебувають на тимчасово окупованій території або вибули з тимчасово окупованої території та територій активних бойових дій за кордон, здійснюється з відстроченням взяття їх на військовий облік і оформлення військово-облікових документів у семиденний строк з дати припинення чи скасування правового режиму воєнного стану;

оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів і забезпечення їх своєчасного прибуття;

проведення відповідної роз`яснювальної роботи серед призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виконання ними правил військового обліку;

забезпечення повноти та достовірності облікових даних, що вносяться до списків персонального військового обліку;

оформлення документів, необхідних для бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час

Частина 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, обов`язок керівника підприємства щодо оповіщення свого працівника про необхідність прибуття за вимогою до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та забезпечення його прибуття, виникає за умови отримання підприємством відповідної вимоги (розпорядження) органу ТЦК та СП.

Як вбачається з акту перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» від 11.04.2025, посилання на офіційне направлення вимог чи розпоряджень щодо необхідності прибуття працівників підприємства гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 задля проходження військово-лікарської комісії відсутні, як і відсутні такі посилання у оскаржуваній постанові про накладання на позивача адміністративного стягнення.

Оскільки положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку 1487 не передбачають обов`язку керівників підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, відповідальних за ведення військового обліку щодо контролю строків проходження військово-лікарської комісії своїми працівниками, посадова особа відповідальна за ведення військового обліку у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» не може нести відповідальності за непроходження військово-лікарської комісії працівниками підприємства, за умови відсутності доказів отримання офіціального виклику або мобілізаційного розпорядження про необхідність прибуття працівників до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про помилковість висновків відповідача щодо наявності вказаних порушень вимог, передбачених абз. 7, 8 та 15 п. 34 Порядку 1487 правил ведення військового обліку бронювання військовозобов`язаних.

В частині порушення вимог абзаців 7, 8 та 15 п. 34 Порядку 1487 щодо здійснення бронювання за ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» резервіста ОСОБА_7 , який зарахований до оперативного резерву НГУ першої черги, а тому з огляду на нормип.9 ст. 1, п. 4 ст. 33, п.1,2 ст.35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.120-1 Указу Президента України «Про положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» від 29.10.2012 за № 618/2012, п.1.ч.1 Постанови КМУ «Про затвердження структури військового резерву людських ресурсів» №607 від 12.11.2014, не може бути зарахований на спеціальний військовий облік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За ч.1ст. 26-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 вказаного Закону військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Статтею 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Як вбачається з акту перевірки від 11.04.2025 та оскаржуваної постанови № 26 від 22.04.2025, за ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» здійснено бронювання резервіста, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на час перевірки обіймав посаду обвалювальника м`яса ТОВ «М`ЯСНА САДИБА». Вказаний працівник проходив строкову військову службу під час дії особливого періоду з 16.08.2017 по 04.02.2019 та звільнений зі строкової військової служби на підставі Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби. Строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2019 році» № 22/2019 від 30.01.2019, факт проходження строкової служби відображений у військовому квитку останнього серії НОМЕР_1 , виданому 16.08.2017 Новомосковським ВК Дніпропетровської області. На підставі наказу ТВО командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_7 зарахований до оперативного резерву Національної Гвардії України першої черги (сторінка 26 військового квитка).

Вказані обставини бронювання за ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» резервіста ОСОБА_7 не заперечуються позивачем (відповідь на відзив від 19.05.2024).

Так, відповідно до положень ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

При цьому, на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час (ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Як зазначалось вище, порядок та організація ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком, затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.

Так, пунктом 16 Порядку 1487 визначено, що військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно з п. 17 Порядку 1487 військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Указом Президента України від 29.10.2012 року №618/2012 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

За п. 3 Положення громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.

Пунктом 120-1 Положення (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача з військової служби) передбачалося, що під час особливого періоду військовослужбовці, які були звільнені із строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву першої черги.

Механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, врегульовано Порядком бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженої постановою КМУ від 27.01.2023 за № 76 , які працюють або проходять службу.

Положення вказаного порядку передбачають бронювання на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначені критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період лише військовозобов`язазних. При цьому, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків (п.4 Порядку 76).

Бронювання військовозобов`язаних, зазначених у п. 1 цього Порядку, здійснюється засобами Порталу Дія за списками, які формуються керівником державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи або уповноваженою ним особою (п.25 Порядку 76).

Слід зазначити, що бронювання резервістів на підприємствах, установах та організаціях, які в установленому порядку визначені критично важливими, не передбачено.

Отже системний аналіз змісту наведених вище положень законодавства свідчить, що на період мобілізації резервісти бронюванню не підлягають та їх зарахування на спеціальний військовий облік чинним законодавством не передбачено.

Оскільки відомостей щодо виключення ОСОБА_7 з військового оперативного резерву та звільнення його зі служби у військовому резерві під час перевірки позивачем та відповідачем не надано, суд погоджується з висновком відповідача щодо наявності порушень ведення військового обліку в частині бронювання особи, яка не підлягає бронюванню, що є порушенням ч. 9 ст. 1,ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абзаців 7, 8 та 15 п. 34 Порядку 1487.

В оскаржуваній постанові № 26 від 22.04.2025, в частині обґрунтування відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП містяться посилання на зауваження стосовно ведення у ТОВ «М`ЯСНА САДИБА» Додатку 5 (група військовозобов`язані офіцерського складу), яка містить невірну інформацію графа 7 (профіль підготовки), містить неповну інформацію графа 9, яка передбачає наявність у відомостях про освіту серію та номер диплома, заповнена графа 15, яка відповідно до алгоритму заповнення Додатку 5 згідно з Порядком не підлягає заповненню для списку персонального військового обліку групи військовозобов`язані офіцерського складу, (група військовозобов`язані рядового, сержантського та старшинського складу), а саме містить невірну інформацію графа 7 (щодо військовозобов`язаного під порядковим номером 16), містить неповну інформацію графа 9, яка передбачає наявність у відомостях про освіту серію та номер диплома/свідоцтва/сертифікат/тощо (щодо військовозобов`язаних під порядковими номерами 4,14,21,22,23,24).

Разом з цим суд зазначає про відсутність посилання в оскаржуваній постанові на порушення норми відповідного закону, який регулює спірні правовідносини, а зауваження щодо неналежного заповнення Додатку 5 не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Викладені відповідачем у постанові зауваження не деталізовані та не дають змоги встановити які саме відомості внесені невірно , щодо якої особи військовозобов`язаного, та з огляду на які докази такі відомості є невірними.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Оцінюючи правомірність оскаржуваної постанови про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №26 від 22.04.2025 року, у такому відсутні посилання на акт перевірки від 11.04.2025 так і на будь-які інші документи, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Доказів, на підставі яких відповідач прийняв рішення щодо накладання адміністративного стягнення на позивача, відповідачем також не надано.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відтак для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи з урахуванням наведених вище недоліків, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування постанови та направлення справи на новий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., з яких 1/2 частина підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №26 від 22.043.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. - скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі розмірі 302 (триста дві) гривні 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 09 липня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Фролова