Справа № 640/31435/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №640/31435/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за результатом якого позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати в день звільнення сум по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з моменту виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (15 липня 2019 року по день фактичного розрахунку (10 вересня 2020 року);

- зобов`язати відповідача в порядку положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) подати звіт про виконання судового рішення у строк, визначений судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем у день звільнення позивача зі служби не проведено з ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за увесь період затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідно до абзацу 1 та 4 пункту 2 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

У відповідності до «Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, адміністративна справа № 640/32725/20 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року справу №640/31435/20 було прийнято до провадження; визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на нього не може бути покладено відповідальність, передбачену статтею 117 Кодексу законів про працю України щодо виплати компенсації за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом на посаді начальника військового наряду техніка (зв`язку та інженерно-технічних засобів охорони) 7-ї роти охорони 2-го батальйону охорони.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії (по стройовій частині) від 15.07.2019 № 152 зі мною припинено (розірвано) з 15 липня 2019 року контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії та виключено мене зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення як звільненого з військової служби згідно з наказом командувача Національної гвардії України від 26.06.2019 № 105 о/с у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу.

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав на власний картковий рахунок кошти в сумі 12 969 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 89 копійок від в/ч НОМЕР_1 НГУ з призначенням платежу «заробітна плата», що підтверджується довідкою з ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2020 № GN39QKS47MCKJUL8 та смс-повідомленням на номер мобільного телефону.

Позивач, вважаючи свої права порушеними внаслідок затримки відповідачем виплати розрахунку при звільненні, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Справу розглянути відповідно до норм чинного законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 43 Конституції України регламентовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно із статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суд звертає увагу на те, що питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення .

Зважаючи на викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати окремі положення КЗпП, зокрема і статті 116 та 117 КЗпП (у тій частині, що не врегульована спеціальними для цих правовідносин нормами).

Відповідний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №806/2164/16, від 16.04.2020 у справі №805/1085/16-а.

Загальний порядок обчислення середньої заробітної плати регламентується нормами постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі - Порядок № 100).

В силу положень абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, крім наведених у першому та другому абзаці, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Виходячи із змісту абзаців 1,2 пункту 2 Порядку № 100, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає обчисленню виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню.

Пунктом 5 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Системний аналіз положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність, тобто виплата працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Як встановлено судом, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії (по стройовій частині) від 15.07.2019 № 152 зі мною припинено (розірвано) з 15 липня 2019 року контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії та виключено мене зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення як звільненого з військової служби згідно з наказом командувача Національної гвардії України від 26.06.2019 № 105 о/с у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу.

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав на власний картковий рахунок кошти в сумі 12 969 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 89 копійок від в/ч НОМЕР_1 НГУ з призначенням платежу «заробітна плата», що підтверджується довідкою з ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2020 № GN39QKS47MCKJUL8 та смс-повідомленням на номер мобільного телефону..

Позивач просить нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 липня 2019 року по 10 вересня 2020 року включно.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, суд розглядає позовні вимоги у межах періоду з 15 липня 2019 року по 10 вересня 2020 року включно, який становить 294 робочих днів.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100).

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки від 29.04.2025 № 123, розмір середньоденного грошового забезпечення Позивача складав 431,72 грн.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 126 925,68 грн. (431,72 грн. (середньоденний розмір грошового забезпечення) * 294 (кількість днів затримки)).

У постанові від 18.07.2018 в справі № 825/325/16 Beрховний Суд вказав на те, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, а також те, що Відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності зазначена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі 761/9584/15-ц. Ne

Так, в постанові від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18 (адміністративне провадження № К/9901/2118/19) Верховний Суд сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Зокрема, істотність частки невиплаченої суми грошової компенсації за стягнення середнього заробітку 12 969,89 грн./ 126 925,68 грн. (сума виплаченої компенсації/середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,102. Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 431,72 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 0,102 (істотність частки) х 294 (кількість днів затримки розрахунку) = 12 960,08 грн.

Таким чином, з урахуванням принципу розумності, справедливості та співмірності, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 12 960,08 грн. з урахуванням істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком Позивача.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 806/345/16, від 18.07.2018 у справі № 825/325/16, від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а, у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі № 6-39цс11 та постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі № 815/714/16.

Важливим критерієм для зменшення розміру середнього заробітку, відповідно до правових висновків Верховного Суду, є період затримки (прострочення) виплати заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

Так, саме тривалість періоду затримки виплат є причиною зростання розміру середньої заробітку. Невиплата Відповідачем усіх сум належних Позивачу при звільненні не носить свавільного характеру.

Враховуючи очевидну неспівмірність до стягнення сум середнього заробітку, характером цієї заборгованості, слід дійти до висновку про те, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, середній заробіток за час затримки розрахунку має бути визначений у розмірі 12 960,08 грн.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2020 року у справі № 260/348/19.

Отже, суд, з огляду на вищенаведене, вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати в день звільнення сум з 15 липня 2019 року по 10 вересня 2020 року, а відтак, слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з моменту виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (15 липня 2019 року по день фактичного розрахунку (10 вересня 2020 року) у загальному розмірі 12 960,08 гривень.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Що стосується клопотання позивача про зобов`язання відповідача в порядку положень статті 382 КАС України подати звіт про виконання судового рішення у строк, визначений судом, суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати в день звільнення сум по день фактичного розрахунку, а саме з 15 липня 2019 року по 10 вересня 2020 року;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з моменту виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (15 липня 2019 року по день фактичного розрахунку (10 вересня 2020 року) у загальному розмірі 12960,08 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко