Справа № 640/3734/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 липня 2025 року ЛуцькСправа № 640/3734/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Димарчук Т.М.,
суддів: Дмитрука В.В., Смокович В.І.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства України з питань кіно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство культури, молоді та спорту України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (відповідач 1), Державного агентства України з питань кіно (відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати стипендії як члену Ради з державної підтримки кінематографії за період з квітня 2019 року по січень 2020 року; зобов`язання Кабінету Міністрів України та Державного агентства України з питань кіно виплатити члену Ради з державної підтримки кінематографії ОСОБА_1 стипендію за період з квітня 2019 року по січень 2020 року у загальному розмірі 678 685,00 гривень відповідно до Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого Постановою КМУ № 588 від 26.07.2018.
Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України від 13.12.2022 №2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон №2825-IX) адміністративну справу №640/3734/20 Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 16.07.2024 №3863-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ) адміністративну справу передано на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративного суду.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державного агентства України з питань кіно щодо невиплати ОСОБА_1 стипендії як члену Ради з державної підтримки кінематографії за період з квітня 2019 року по січень 2020 року включно у загальному розмірі 678 685,00 гривень.

Зобов`язано Державне агентство України з питань кіно нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стипендію як члену Ради з державної підтримки кінематографії за період з квітня 2019 року по січень 2020 року включно у загальному розмірі 678685,00 грн (шістсот сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), з відрахуванням необхідних податків та зборів, відповідно до Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №588 від 26 липня 2018 року. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Державного агентства України з питань кіно судові витрати у розмірі 7 627, 66 грн (сім тисяч шістсот двадцять сім гривень 66 копійок).

17.06.2025 представник позивача Раєцький А.О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства України з питань кіно витрат на професійну правничу допомогу в сумі 67 868,50 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд адміністративної справи №640/3734/20 на підставі ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи згідно з вимогами статті 262 КАС України, відтак розгляд заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення також здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву представника позивача, ознайомившись із доводами та запереченнями представника відповідача Державного агентства України з питань кіно, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення та часткового задоволення заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення у даній справі було прийнято 10.06.2025. Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача звернувся до суду 16.06.2025. У позовній заяві позивачем заявлено, що судовими витратами позивача, є у тому числі витрати на професійну правничу допомогу та надано докази понесення судових витрат.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами подана до суду в межах визначеного законом п`ятиденного строку, передбаченого частиною сьомою статті 139 КАС України.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини 1, 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Аксон Партнерз» укладено договір про надання правової допомоги від 31.01.2020.

Згідно з пунктами 3.1 вказаного договору гонорар за правову допомогу є фіксованим або розраховується за погодинною ставкою. Виконавець може включати до гонорару витрати на надання правової допомоги.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 31.01.2020 визначено, що гонорар за надання правової допомоги складає 6% від суми, яка підлягатиме виплаті замовнику згідно із рішенням суду. У тому разі, якщо сторони врегулюють спір мировою угодою, то гонорар виконавця складатиме 3% від суми, яка підлягатиме оплаті замовнику згідно із такою мировою угодою;

Додатком №2 від 25.01.2021 до договору про надання правової допомоги від 31.01.2020, сторони погодили збільшити гонорар за надання правової допомоги до 10% від суми, яка підлягатиме виплаті замовнику згідно із рішенням суду. У тому разі, якщо сторони врегулюють спір мировою угодою, то гонорар виконавця складатиме 6% від суми, яка підлягатиме оплаті замовнику згідно із такою мировою угодою.

Надання правової (правничої) допомоги підтверджується звітом про надання правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 13.01.2020, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало позивачу послуги з правничої допомоги та витратило наступну кількість часу:

аналіз наданих документів; дослідження законодавства, підготовка інформації для майбутньої підготовки позову про стягнення боргу з виплати стипендії членам Ради (підсудність, судовий збір, виконання) - 3 год;

пошук практики в подібних спорах (КАС), аналіз практики та формування можливих вимог. Дослідження питання про об`єднання вимог 5 год;

підготовка позовної заяви 7 год;

підготовка заяви на виконання вимог ухвали про усунення недоліків; подання до суду 0,30 год;

виконання ували суду, якої зобов`язано позивача направити третій особі без самостійних вимог на предмет спору позовну заяву з додатками, а докази такого направлення надати суду (підготовка копій матеріалів, відправлення третій особі, подання до суду доказів виконання ухвали) у серпні 2020 року 1 год;

підготовка та подання клопотання про об`єднання адміністративних справ №640/3723/20 та №640/3743/20, №640/3734/20 у серпні 2020 року 2 год;

складання і подання клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін у жовтні 2020 року 2 год;

ознайомлення з відзивом Держіно на подання Відповіді на відзив Відповідача 1 у листопаді 2020 року 3 год;

направлення клопотання розгляд справи в межах розумних строків у листопаді 2021 року 1 год;

ознайомлення з додатковими поясненнями Держкіно у березні 2025 року 1 год;

підготовка та подання додаткових пояснення у справі в порядку ст. 159 (5) КАС України 6 год;

підготовка клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та звіту 3 год.

З огляду на умови погодженого гонорару, розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства України з питань кіно становить 67 868,50 грн.

Представник відповідача Державного агентства України з питань кіно 07.07.2025 подав клопотання про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на оплату правничої допомоги адвоката з огляду на безпідставну завищеність розміру суми витрат на професійну правничу допомогу; їх неспівмірність зі складністю роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та документів поданих в якості доказів.

Зокрема, вказує на те, що ані в договорі, ані в звіті про надану правову допомогу немає відомостей щодо погодинної ставки виконавця, відсутні також визначення фіксованих сум та видів витрат, вартість наданої правової допомоги та порядок розрахунків. Представником позивача не надано: погодинної тарифікації виконаних робіт, із зазначенням конкретних дат, часу та виду наданих послуг, що безпосередньо стосуються саме цієї справи; обґрунтування розумності та необхідності кожної послуги, яка була надана та включена до звіту, особливо з урахуванням тривалості судового процесу та його «складності»; платіжних документів, що прямо підтверджують оплату саме цих послуг, зазначених у звіті, у заявленому розмірі.

Зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику осіб, свідчить про невисокий рівень складності справи, зокрема:

- відсутність безпосереднього спілкування з судом та іншими учасниками процесу в залі суду (це спрощує процес представництва інтересів, оскільки основна робота зводиться до підготовки письмових документів);

- зменшення обсягу процесуальних дій (наприклад, дослідження доказів безпосередньо в судовому засіданні, виникнення непередбачуваних ситуацій, що потребують негайної реакції адвоката);

- обмежений обсяг наданих документів та досліджень в цілому (з огляду на спрощене провадження, справа не вимагала значного обсягу досліджень, аналізу великої кількості нормативно-правових актів чи значного масиву доказової бази. Як правило, такі справи базуються на обмеженому пакеті документів, поданих сторонами);

- відсутність складних правових питань або прецедентних спорів (сам факт розгляду справи в спрощеному провадженні часто свідчить про те, що спірні правовідносини є відносно стандартними та не містять складних правових колізій, які потребували б глибокого та тривалого аналізу з боку адвоката. Правові позиції сторін, в даному випадку, були чітко визначені у поданих документах).

Вказує на те, що враховуючи наведений обсяг послуг, орієнтовна вартість повного юридичного супроводу такої справи, що завершилася розглядом у спрощеному провадженні, рідко перевищує 15 000 - 25 000 грн. Заявлена представником позивача сума в 67 868,50 грн є значно більшою за середньоринкові показники для подібних справ.

Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку необхідно стягнути на користь позивача з Державного агентства України з питань кіно, суд вказує наступне.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Верховний Суд в постановах від 22.12.2020 по справі №520/8489/19, від 07.05.2020 по справі №320/3271/19, від 10.03.2020 по справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 39 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно вищевказаним договором та звітом про надання правової допомоги, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 67 868,50 грн є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та документів поданих в якості доказів.

При цьому суд зазначає, що дана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що свідчить про невисокий рівень складності справи (не було потреби в особистій участі адвоката в судових засіданнях, зменшення обсягу процесуальних дій, обмежений обсяг наданих документів та досліджень в цілому, відсутність необхідності у значних часових та інтелектуальних витратах з боку адвоката позивача).

На думку суду, адвокатом необґрунтовано кількість часу, який був потрачений на надання вказаних в описі робіт та послуг. Разом з тим, такі послуги, як: аналіз наданих документів; дослідження законодавства, підготовка інформації для підготовки позову (підсудність, судовий збір); пошук практики в подібних спорах, аналіз практики та формування можливих вимог охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен нести позивач.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача та наявність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства України з питань кіно на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за позивачем.

Керуючись статтями 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства України з питань кіно (02156, м. Київ, вул. Кіото, 27, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.М. Димарчук

Судді В.В. Дмитрук

В.І. Смокович