Справа № 761/4380/25
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4380/25
Провадження № 2-а/761/546/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Левицької Т.В.

при секретарі: Герасько Д.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Конопата М.І.,

розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 /далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 / про скасування постанови про адміністративне правопорушення № ВОБр-903 від 16.01.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження по адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2024 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ОСОБА_2 складений адміністративний протокол ВОБр-903, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Причиною вказано, що останній 14 жовтня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Під час перевірки облікових даних було встановлено, що він не з`являвся своєчасно до центру комплектування та соціальної підтримки для отримання військово-облікового документа. В порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, визначений частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим порушивши Правила військового обліку військовозобов`язаних, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

16 січня 2025 року відносно позивача відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесена постанова ВОБр-903 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн.

Зазначив, що він уточнив свої персональні дані своєчасно, а саме - 20 травня 2024 року через додаток Резерв+ (військово-обліковий документ), тим самим позивач виконав обов`язок, передбачений Законом України «про військовий обов`язок і військову службу».

Позивачем отримано від ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку № 281150 про необхідність з`явитися 14 жовтня 2024 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 для звірки даних.

Після цього позивач 14 жовтня 2024 року з`явився за вказаною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було видано направлення № А-5701 на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у десантно-штурмових військах та морській піхоті під час мобілізації в особливий період.

Разом з тим, всупереч викладеному, відповідач в протоколі № ВОБр-903 від 14 жовтня 2024 року та постанові № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року зазначив, що ОСОБА_1 не з`явився своєчасно до центру комплектування та соціальної підтримки для отримання військово-облікового документа.

Також позивач зазначив, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить довідка, видана ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.11.2024 року № К/2277.

Крім того, позивач вказав, що складений відносно нього протокол не містить посилань на будь-які документи, на підставі яких можливо було б зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Також протокол не містить відомостей про час та місце вчинення позивачем порушення правил військового обліку.

Просить поновити йому процесуальний строк на оскарження вказаної постанови, враховуючи те, що ним вже подавався до Шевченківського районного суду м. Києва адміністративний позов про скасування вищезазначеної постанови № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року в рамках встановленого 10-денного строку для оскарження такої постанови. Проте його позов ухвалою суду від 29.01.2025 року було повернуто позивачу у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160 КАС України. Тому він повторно 30.01.2025 року подав вказаний адміністративний позов до Шевченківського районного суду м. Києва.

Представником відповідача ОСОБА_6. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол № ВОБр-903 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, 16.01.2025 року відносно останнього винесена постанова № ВОБр-903 про накладення за вказане адміністративне правопорушення стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень. Вважає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим, тому строк для винесення постанови № ВОБр-903 від 16.01.2025 року не пропущений, оновлення даних через «Резерв+» не замінює обов`язку особистої явки до ТЦК та СП для виконання інших дій, зокрема для отримання військово-облікового документа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Заслухавши думку позивача та представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо поновлення процесуального строку, суд вважає, що позивачем пропущено строк з поважних причин. Так, ОСОБА_1 вже подавався до Шевченківського районного суду м. Києва адміністративний позов про скасування вищезазначеної постанови № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року в рамках встановленого 10-денного строку для оскарження такої постанови. Вказаний адміністративний позов протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 року був переданий на розгляд судді. Проте ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року вказаний позов було повернуто позивачу у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160 КАС України. Позивачем повторно 30.01.2025 року було подано вказаний адміністративний позов до Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

14 жовтня 2024 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ОСОБА_2 складений адміністративний протокол ВОБр-903, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Причиною вказано, що останній 14 жовтня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Під час перевірки облікових даних було встановлено, що він не з`являвся своєчасно до центру комплектування та соціальної підтримки для отримання військово-облікового документа. В порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, визначений частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим порушивши Правила військового обліку військовозобов`язаних, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

16 січня 2025 року відносно позивача відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесена постанова ВОБр-903 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Вказана редакція ч. 3 ст. 210 КУпАП діє з 19.05.2024 відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Так, згідно з приміткою до вказаної статті, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згаданий вище Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.

Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Підпунктом 1.1 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Час вчинення правопорушення є однією із ознак його об`єктивної сторони.

Протокол ВОБр-903 від 14 жовтня 2024 року та Постанова № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року не містять відомостей про час вчинення правопорушення. В свою чергу, це позбавляє суд можливості оцінити правильність застосування відповідачем закону про відповідальність за адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП), дотримання строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП).

Крім цього, стаття 210 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті такого правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

При цьому, відповідачем як у протоколі, так і у постанові, не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним із зазначенням конкретного пункту, який позивач порушив, що є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи. При цьому, у протоколі та постанові також не зазначено суті адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено конкретно термін, у який ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитись до центру комплектування та соціальної підтримки для отримання військово-облікового документа.

Таким чином, в оскаржуваній постанові начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не вказав який пункт вказаного Порядку був порушений позивачем, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення (не зазначено кінцевого терміну для отримання військово-облікового документа ОСОБА_1 , не зазначено доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові № ВОБр-903 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 16 січня 2025 року.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має зворотньої дії. Згідно ст.62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Крім того, відповідачем при винесенні постанови не враховано те, що позивач на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ у встановлений вказаним Законом строк 20.05.2024 року виконав обов`язок та уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, та інші персональні дані, що підтверджується повідомленням в застосунку «Резерв+», а саме: «дані уточнено вчасно» з номером в реєстрі «Оберіг» 0 за допомогою додатку «Резерв +».

Крім того, Позивачем отримано від ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку № 281150 про необхідність з`явитися 14 жовтня 2024 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 для звірки даних.

Після цього позивач 14 жовтня 2024 року з`явився за вказаною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було видано направлення № А-5701 на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у десантно-штурмових військах та морській піхоті під час мобілізації в особливий період.

Разом з тим, всупереч викладеному, відповідач в протоколі № ВОБр-903 від 14 жовтня 2024 року та постанові № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року зазначив, що ОСОБА_1 не з`явився своєчасно до центру комплектування та соціальної підтримки для отримання військово-облікового документа.

Також позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить довідка, видана ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.11.2024 року № К/2277.

Таким чином, інформація, зазначена у протоколі та постанові про те, що позивач не з`явився своєчасно до відповідача для отримання військово-облікового документа спростовується викладеними вище обставинами та доданими до позову доказами, а отже не відповідає дійсності. Позивач вчинив всі необхідні та залежні від нього дії для оновлення даних, тобто виконав свій обов`язок щодо уточнення (оновлення) даних, як це передбачено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за допомогою додатку «Резерв +», а також з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 281150 14 жовтня 2024 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 для звірки даних.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, обов`язку доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Судом також встановлено, що жодних доказів, які б підтвердили порушення позивачем зазначених у постанові, крім викладених тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 обставин, не міститься.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягнення до відповідальності обставин.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії ВОБр-903 від 16 січня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо ОСОБА_1 . При цьому, з урахуванням вимог п. 3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП України.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 гривень, то в цій частині витрати не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не надано жодного доказу складових цих витрат.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-7 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача до позову долучено договір про надання правової допомоги № 17/01/25-02/а від 17.01.2025 року, акт № 01 про прийняття-передачі наданих послуг від 20.01.2025 року, квитанцію про перерахування грошових коштів в сумі 8500 гривень ОСОБА_1 на номер рахунку отримувача Конопата М.І.

У вказаному договорі про надання правової допомоги № 17/01/25-02/а від 17.01.2025 року зазначається загальний перелік прав та обов`язків представника.

В акті № 01 про прийняття-передачі наданих послуг від 20.01.2025 року лише зазначено про те, що адвокат Конопат М.І. 17, 18 19 та 20 січня 2025 року надав ОСОБА_1 правову допомогу відповідно до вищезазначеного договору. Вартість послуг за цей період становить 8500 гривень.

Разом з тим, ні договір, ні акт не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 гривень не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не надано жодного доказу складових цих витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 210, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 17 000 гривень - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови № ВОБр-903 від 16 січня 2025 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень /одна тисяча двісті одинадцять гривень/ 20 /двадцять/ копійок.

В решті судових витрат відмовити.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: