Справа № 140/3534/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3534/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення від 01 квітня 2025 року №00 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язання здійснити з 10 липня 2024 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням раніше проведених виплат).

Позов обґрунтовано тим, що позивачу з 10 липня 2024 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотки суддівської винагороди на підставі довідки Апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2024 року №1.63/2/2024, у якій розмір суддівської винагороди був обчислений зі встановленого статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, тобто виходячи з розміру 2102,00 грн, та без зазначення доплат за вислугу років, за роботу, що передбачає доступ до держаної таємниці, та без застосування регіонального коефіцієнта 1,1.

Як зазначив позивач, з урахуванням рішення суду у справі №140/8749/24 Апеляційний суд Волинської області видав йому нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 з обчисленням суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області), де він перебуває на обліку, із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак прийнятим ГУ ПФУ в Донецькій області за принципом екстериторіальності рішенням йому відмовлено у проведенні перерахунку з тих підстав, що базовий розмір окладу судді з 01 січня 2024 року становить 2102,00 грн.

Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що на підставі вказаної довідки має право на перерахунок (з дати призначення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди, а заміна законом про Державний бюджет України гарантованої Конституцією України однієї із складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб на іншу розрахункову величину - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн, яка Законом України від 02 червня 2016 року №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №1402-VIII) не передбачена, є неправомірною.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову (а.с.32-37). В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно із частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн. Проте в довідці Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці була обчислена станом на 18 березня 2025 року із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн. Окрім того, у довідці містяться альтернативні судження щодо розміру суддівської винагороди, що унеможливлює її застосування для визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці - позивача.

Відповідач також зауважив, що після 18 лютого 2020 року (дата прийняття Конституційним Судом України Рішення №2-р/2020) розмір складових суддівської винагороди не змінювався, правові підстави для проведення спірного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

З огляду на наведене відповідач вважає, що його рішення від 01 квітня 2025 року №00 є правомірним.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову та наголосив, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У Законі України Про прожитковий мінімум судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені. Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, тому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Донецькій області про залучення співвідповідача в адміністративній справі, натомість залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ГУ ПФУ у Волинській області (а.с.52-53).

У письмовому поясненні третя особа вважає позов безпідставним (а.с.57-59), зазначивши, що порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону №1402-VIII, згідно з якою питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік було визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового окладу судді, що становить 2102,00 грн. Цей розмір протягом останніх років не змінювався у Законі України Про Державний бюджет України на 2022 рік, Законі України Про Державний бюджет України на 2023 рік, Законі України Про Державний бюджет України на 2024 рік. Вважає, що у ГУ ПФУ в Донецькій області не було правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося).

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та він перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 10 липня 2024 року, що підтверджується рішенням від 22 липня 2024 року №00 (а.с.11). Як видно зі змісту цього рішення, позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці встановлено у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди - 105100,00 грн, вказаної у довідці Апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2024 року №1.63/2/2024 станом на день відрахування зі штату суду (09 липня 2024 року) (а.с.12).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №140/8749/24, яке набрало законної сили 18 березня 2025 року, зобов`язано Апеляційний суд Волинської області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначеного статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн, регіонального коефіцієнта - 1,1, надбавки за вислугу років 70 процентів та за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Апеляційний суд Волинської області видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 (підстава - рішення суду у справі №140/8749/24). У довідці розмір суддівської винагороди станом на 18 березня 2025 року становить 299772,00 грн, у тому числі посадовий оклад (3028,00 грн х 50 х 1,1) - 166540,00 грн. У примітці цієї довідки також вказано, що посадовий оклад судді апеляційного суду згідно з пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, абзацу шостого статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік становить 115610,00 грн (а.с.22).

24 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 (а.с.23-24).

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 01 квітня 2025 року №00 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих мотивів, що базовий розмір окладу судді з 01 січня 2024 року обчислюється з розрахункової величини 2102,00 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач за вирішенням спору звернувся до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 130 Конституції України передбачено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Законом №1402-VIII врегульовані, з-поміж іншого, питання забезпечення суддів і статусу судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII установлено базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб (пункт 1 частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII).

Наведеними вище нормами Конституції України та Закону №1402-VIII закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом про судоустрій.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII обумовлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина п`ята статті 142 Закону №1402-VIII).

Абзацом першим пункту 2 розділу І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891; далі - Порядок №3-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 лютого 2023 року №7-2), передбачено, що заява про призначення/ перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

При цьому до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додається, зокрема, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) / довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді Конституційного Суду України), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, або Конституційним Судом України (далі - відповідний суд), з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді (пункт 2 розділу ІІ Порядку №3-1).

У пунктах 6-9 розділу IV Порядку №3-1 вказано, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці), або за зверненням судді у відставці. Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок. У разі якщо внаслідок перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання зменшується, щомісячне довічне грошове утримання виплачується в раніше встановленому розмірі, про що орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, повідомляє суддю.

Таким чином, базою для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є розмір суддівської винагороди. Підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є зміна розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Тобто право на перерахунок виникає з дня виникнення такого права - зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

За наведеними у позовній заяві підставами позивач вважає, що має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025 з обчисленням суддівської винагороди із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 09 листопада 2023 року №3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон №3460-IX), - 3028,00 грн.

З довідки від 21 березня 2025 року №1.62/1/2025, виданої ОСОБА_1 станом на 18 березня 2025 року, на підставі якої він ініціював перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слідує, що суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначена з урахуванням посадового окладу у розмірі 166540,00 грн (3028,00 грн х 50 х 1,1).

Суд зазначає, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону №3460-IX установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 15 липня 1999 року №966-XIV Про прожитковий мінімум (далі - Закон №966-XIV), прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також у цій статті Закону вказано, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Статтею 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законом №966-XIV не визначено такий вид прожиткового мінімуму як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. При цьому судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Окремими приписами Закону №3460-IX з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2024 року відповідно до абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX для розрахунку посадового окладу судді, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №240/9028/24.

У цьому аспекті Велика Палата Верховного Суду зазначила, що приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік та абзацу п`ятого статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік (визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн для визначення базового розміру посадового окладу судді) є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому застосовуючи їх для визначення посадового окладу, відповідач діяв на законних підставах.

Водночас викладений у цій справі висновок Великої Палати Верховного Суду відрізняється від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23 та ін. Спори у цих справах стосувалися застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року.

За позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цій категорії спорів закон про Державний бюджет України на відповідний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Натомість Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, не погоджуючись з наведеними висновками, вказала, що законодавець, починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік, не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні. Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів, починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Отже, оскільки з 2021 розмір грошового утримання діючого судді (посадовий оклад) не змінювався, то з огляду на положення пункту 9 розділу IV Порядку №3-1 у відповідача не було правової підстави для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням розміру прожиткового мінімуму (3028,00 грн).

У спірному рішенні від 01 квітня 2025 року №00 відповідач правильно застосував норми частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII та статті 7 Закону №3460-IX.

Довідка від 21 березня 2025 року №162/1/2025, в якій складові суддівської винагороди обчислені станом на 18 березня 2025 року з посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, не може братися до уваги як доказ в підтвердження виникнення у позивача права на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 10 липня 2024 року.

Враховуючи наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати дії та рішення органу Пенсійного фонду протиправними, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13486010), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк