Справа № 620/5995/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/5995/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

24.05.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 26.05.2025), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) від 03.04.2025 № 35 щодо відмови в призначені йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) з моменту настання пенсійного віку;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV починаючи з моменту настання пенсійного віку шляхом зарахування до пільгового стажу за списком № 1 навчання та роботу відповідно до пільгових довідок від 01.08.2013 № 141, від 12.07.2013 № 35 та від 17.07.2013 № 24.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність оспорюваного рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області, яким йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, незважаючи на те, що він має 32 років 10 місяців 20 днів загального стажу та 19 років 10 місяців 0 днів пільгового стажу.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 03.03.2025 позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на вказану позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.03.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою встановленого зразка та необхідними документами за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV. Для підтвердження наявного пільгового стажу позивачем були надані наступні документи: - копія трудової книжки; - копія диплому; - копія пільгових довідок.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03.04.2025 № 35 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з мотивів відсутності пільгового стажу. В цьому рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 32 роки 10 місяців 20 днів, з урахуванням вимог частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV 33 роки 10 місяців 20 дні; пільговий стаж по списку № 1 становить 1 рік; не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 02.09.2002 по 31.07.2008 в ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» згідно із довідкою від 17.07.2013 № 24 та з 01.08.2008 по 17.06.2013 в ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» згідно із довідкою від 12.07.2013 № 35, оскільки пільгові довідки підписані старшим інспектором з кадрів, що не відповідає вимогам додатку № 5, визначеного Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).

При цьому, судом встановлено, що згідно із трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 у період з 02.09.2002 по 31.07.2008 позивач працював гірничим майстром на підземній роботі з повним робочим днем в ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» (записи 6-7), що також підтверджується довідкою від 17.07.2013 № 24; у період з 01.08.2008 по 17.06.2013 позивач працював начальником дільниці підземних гірничо-капітальних робіт на підземній роботі з повним робочим днем в ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» (записи 8 та 9), що також підтверджується довідкою від 12.07.2013 № 35.

Окрім того, судом встановлено, що позивач у періоди з 01.09.1990 по 01.03.1994 навчався в Київському геологорозвідувальному технікумі, з 01.09.1994 по 19.01.1996 та з 04.09.1996 по 01.03.2001 навчався у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» Інституту енергозбереження та енергоменеджменту» позивача геофізиком, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 , архівною довідкою від 07.11.2023 № 062-100-26; копіями дипломів серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , копією трудової книжки (запис № 1).

Згідно із записами трудової книжки 2-3 позивач у період з 23.11.2000 по 16.08.2001 працював в ТОВ «Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення» проходчиком та гірничим майстром на підземних роботах з повним робочим днем.

Окрім того, пільговий стаж роботи позивача підтверджується довідкою Персоніфікований облік (Ок5) сторінка 7-8 код підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 за якою працював позивача вказана як «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам» з 1998 року по 2013 року.

ОСОБА_1 , вважаючи таке рішення про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон № 1058-IV.

Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників призначається на умовах, визначених у статті 114 Закону № 1058-IV, частиною другою якої визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, із зазначеного вище вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено Порядок №637.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а та інших.

Судом встановлено, що згідно із трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 у період з 02.09.2002 по 31.07.2008 позивач працював гірничим майстром на підземній роботі з повним робочим днем в ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» (записи 6-7), що також підтверджується довідкою від 17.07.2013 № 24; у період з 01.08.2008 по 17.06.2013 позивач працював начальником дільниці підземних гірничо-капітальних робіт на підземній роботі з повним робочим днем в ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» (записи 8 та 9), що також підтверджується довідкою від 12.07.2013 № 35.

У ці періоди позивач працював на посадах яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 Списком 1 розділу І «ГІРНИЧІ РОБОТИ» та Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 Списком 1 розділу І «ГІРНИЧІ РОБОТИ» позиція 1.1а та яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 розділу І «ГІРНИЧІ РОБОТИ».

Щодо посилань відповідача у рішенні, як на підставу правомірності відмови у зарахуванні вказаних періодів стажу, оскільки пільгові довідки підписані старшим інспектором з кадрів, що не відповідає вимогам додатку № 5, визначеного Порядком №637, то суд їх відхиляє, з огляду на таке.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача з 02.09.2002 по 31.07.2008 та з 01.08.2008 по 17.06.2013 на роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах становлять 10 років, 9 місяців, 16 днів, що вже є достатнім для призначення позивачу відповідної пенсії.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Зокрема, відповідно до статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

До того ж, діючим до 01.01.1992 законодавством, тобто пунктом 109 Постанови Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972, яка затверджувала Порядок призначення і виплат державних пенсій, передбачалось, що цим законом військова служба та час навчання у вищих або середніх спеціальних учбових закладах (технікумах) зараховується у загальний стаж на пільгових умовах або пільгових розмірах при призначенні пенсії за віком за вибором особи або до роботи, що передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала після закінчення цього періоду.

Судом встановлено, що позивач у періоди з 01.09.1990 по 01.03.1994 навчався в Київському геологорозвідувальному технікумі, з 01.09.1994 по 19.01.1996 та з 04.09.1996 по 01.03.2001 навчався у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» Інституту енергозбереження та енергоменеджменту» позивача геофізиком, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 , архівною довідкою від 07.11.2023 № 062-100-26; копіями дипломів серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , копією трудової книжки (запис № 1), та вже 23.11.2000 був прийнятий на роботу проходчиком в ТОВ «Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення» .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 367/945/17.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03.04.2025 № 35 щодо відмови в призначені йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV не відповідає критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язальної частини позовних вимог, суд враховує таке.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У справі, яка розглядається позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-VІ починаючи з моменту настання пенсійного віку.

Разом з цим, суд зазначає, що в силу положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-VІ пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

01.04.2025 позивачу виповнилось 50 років та він набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1, тому у зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV за заявою позивача від 25.03.2025 з 02.04.2025 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено, оскільки з урахуванням наявного необхідного віку, безспірного загального трудового стажу 32 роки 10 місяців 20 днів, з урахуванням вимог частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV 33 роки 10 місяців 20 дні та наявності понад 10 років на роботі за списком № 1 , у своїй скупості безумовно є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підставі для їх часткового задоволення у спосіб, визначений судом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 24.05.2025 № 6866-9355-8480-4677 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

За наслідками розгляду справи судом задоволено всі заявлені позовні вимоги, хоча і частково, що носить кількісний показник.

Таким чином, суд вважає, що правильним буде визначення розміру компенсації позивачу судових витрат зі сплати судового збору виходячи з кількості, а не розміру задоволених / не задоволених позовних вимог, а саме, повернення позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково у визначений судом спосіб.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03.04.2025 № 35 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.04.2025 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку та зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 навчання у періоди з 01.09.1990 по 01.03.1994, з 01.09.1994 по 19.01.1996 та з 04.09.1996 по 01.03.2001 та роботу у період з 02.09.2002 по 31.07.2008 та у період з 01.08.2008 по 17.06.2013 згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1211, 20 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 24.05.2025 № 6866-9355-8480-4677.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21390940).

Суддя Марія ДУБІНА