Справа № 380/19381/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19381/24 пров. № А/857/15411/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курилець А.Р., Мікула О.І.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Морська Г.М. у м.Львові) у справі № 380/19381/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання недійсним податкове повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 28.02.2024 №-1316-UA0047788.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для застосування до позивачки пільги по сплаті земельного податку відсутні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

13.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про закриття провадження у справі №380/19381/24 на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

У поданому клопотанні зазначає, що згідно розгляду листа ОСОБА_1 від 01.10.2024 № 60739/6, щодо виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду по справах № 30/13182/23 від 07.02.2024 та № 380/29998/23 від 15.03.2024 про стягнення на користь ОСОБА_1 та доповідної записки від 11.11.2024 № 1738/13-01-24-14 Головним управлінням ДПС у Львівській області було скасовано податкові повідомлення-рішення №2-1316 від 11.11.2022 на загальну суму 26508,68 грн за 2022 рік; №-1316 від 06.04.2023 на загальну суму 30 484,99 грн за 2023 рік ; №-1316-UA0047788 від 28.02.2024 на загальну суму 32 039,72 грн за 2024 рік. У зв`язку з некоректною роботою ІТС «Податковий блок» виявлено розбіжність по нарахуванню за земельну ділянку площею 0,3441 га. ГУ ДПС у Львівській області звертає увагу суду, що після проведення звірки даних з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно проведено перерахунок, податкове-повідомлення рішення від 16.10.2024 №2-1350-UA0051307, вважати відкликаним.

З огляду на викладене вище, на думку відповідача існують всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

В свою чергу 18.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання позивачки, в якому просить звернути увагу на те, що податкове повідомлення-рішення від 28.02.2024 №-1316-UA0047788 скасовано податковим органом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом НОМЕР_1 .

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 від 30.12.1997, ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію по віку.

Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 28.02.2024 №-1316- НОМЕР_3 про нарахування позивачці земельного податку за 2024 рік у сумі 32039,72 грн. за земельну ділянку площею 0,3441 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважаючи спірне податкове повідомлення рішення протиправним, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України (далі ПК України), платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

При цьому, положеннями п.271.1 ст.271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 287.1 ст.287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Приписи п.286.1 ст. 286 ПК України визначають, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України закріплено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Згідно пп.пп. 14.1.42, 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника/землекористувача, набутого в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Позивач не заперечує, що користується земельною ділянкою площею 0,3441 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих приміщень.

Разом із тим позивачка наполягає на застосуванню до неї пільги по звільненню від сплати земельного податку на підставі того, що вона є пенсіонеркою за віком.

Щодо даної обставини, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.

Відповідно до пунктів 281.1. та 281.2. ст. 281 ПК України від сплати податку звільняються: особи з інвалідністю першої і другої групи; фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; пенсіонери (за віком); ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Із аналізу наведеної правової норми слідує, що пенсіонери (за віком) звільняються від сплати земельного податку лише за земельні ділянки за певними видами використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів, для ведення садівництва.

Даний перелік не містить земельних ділянок для промисловості, підприємництва.

Матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка площею 0,3441 га за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується позивачкою для обслуговування виробничих приміщень є земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів, для ведення садівництва.

Відтак, враховуючи наведені обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для застосування до позивачки пільги по сплаті земельного податку відсутні.

Однак, як встановлено судом, станом на час розгляду справи апеляційною інстанцією, суб`єктом владних повноважень, Головним управлінням ДПС у Львівській області самостійно виправлено оскаржуване рішення, яке стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Зокрема, як убачається з поданого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі та копій документів, долучених на обґрунтування, що податкове повідомлення-рішення від 28.02.2024 №-1316-UA0047788 скасовано.

Вказане також підтверджується позивачкою, згідно надісланого клопотання на адресу суду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.328 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто у разі виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень суд закриває провадження у справі, якщо відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №800/369/17, зазначено:

«У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.»

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем було виправлено порушення, яке стало підставою для звернення з даним позовом до суду, тобто порушення виправлене самостійно та відсутня необхідність для визнання його протиправним для повного відновлення законних прав та інтересів позивача (враховуючи предмет спору), провадження у справі підлягає закриттю.

За таких обставин та правового регулювання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності передбачених п.8 ч.1 ст. 238 КАС України підстав для закриття провадження.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вимоги ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1168 грн за подання до суду адміністративного позову та 1816, 80 за подання апеляційної скарги.

Відтак судові витрати, понесені ОСОБА_1 на оплату судового збору за подання до суду адміністративного позову та апеляційної скарги в сумі 2984, 80 грн має бути присуджений на її користь за рахунок коштів передбачених Державним бюджетом України.

Разом з цим, 26.05.2025 на адресу суду надійшла заява позивачки про повернення помилково сплаченого судового збору, який було сплачено на рахунок іншого суду.

Колегія суддів, вважає, що відсутні підстави для задоволення такої заяви, оскільки у разі сплати судового збору без подальшого звернення до суду (помилково сплачених коштів) їх повернення здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, з урахуванням зазначених змін (далі Порядок № 787), органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судовим органом.

Таке подання формується відповідним судовим органом на підставі поданої платником (його уповноваженою особою) заяви про повернення коштів з бюджету, складеної із зазначенням усіх необхідних реквізитів, визначених пунктом 5 Порядку № 787.

Враховуючи зазначене, для повернення судового збору платнику, або його уповноваженій особі (в залежності від коду класифікації доходів бюджету (далі ККДБ), за яким була здійснення сплата) необхідно звернутися із заявою до відповідного суду, на рахунки якого сплачено судовий збір (за ККДБ 22030101 «Судовий збір»).

Керуючись статтями 132, 229, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про закриття провадження у справі № 380/19381/24 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 380/19381/24 - скасувати.

Провадження у справі № 380/19381/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання недійсним податкове повідомлення - рішення - закрити.

Повернути ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_4 ) з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 2984, 80 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні) 80 копійок сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 09 липня 2025 року