Справа № 128/2754/24
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2754/24
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши заяву про самовідвід головуючої судді Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б. у справі за позовною заявою, поданою в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції України "про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі", -

ВСТАНОВИЛА:

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в порядку адміністративного судочинства, до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справа №128/2754/24, в якій позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 2544565 від 05.07.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, постановлену Інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Гнідунець Дмитром Вікторовичем стосовно позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн., а провадження по адміністративній справі відносно нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2024, головуючим суддею обрано суддю Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б.

Головуюча в справі №128/2754/24 суддя Саєнко О.Б. заявила самовідвід, вказуючи, що в її провадженні з 09.07.2024 перебував адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, справа №128/2743/24.

28.05.2025 постановою Вінницького районного суду Вінницької області в складі, зокрема головуючої - судді Саєнко О.Б., у задоволені клопотання адвоката Довгалюк Л.І. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- відмовлено та визнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в один рік.

Вищевказаною постановою, судом установлено, що 05.07.2024 о 16:12 год. на автодорозі М21 296 км. (автошлях Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський) по вул. Київська, 202, в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР при безперервній відеофіксації на портативний відеореєстратор, за результатами якого складено висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій №0707 від 05.07.2024, згідно до якого, водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, «Drager» Alcotest 6820, результат огляду: перша проба 1,93 проміле, друга проба 2,03 проміле.

Отже, обставини справи про адмінінстративне правопорушення , які суд установив у постанові суду 28.05.2025 у справі №128/2743/24 є взаємопо`язані , а десь в чому тотжні обставинам, які просить позивач встановити в межах позовних вимог по даній справі №128/2754/24.

При цьому, постановою Вінницького апеляційного суду від 01.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року залишено без змін.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтями 36, 37 КАС України передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини .

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Таким чином, на основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості, є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. Так, у рішенні у справі «Бушемі проти Італії» було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, для забезпечення права позивача та відповідачів на доступ до правосуддя; розгляд справи поза будь - яким сумнівом як для них, так і для стороннього спостерігача щодо об`єктивності та неупередженості складу суду; з метою недопущення сумнівів у об`єктивності майбутнього судового рішення у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної заяви про самовідвід.

За таких обставин суд вважає за необхідне передати матеріали справи до канцелярії Вінницького районного суду Вінницької області для визначення іншого судді, у порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Керуючись ст.31, 36,40 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву судді Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко Олени Борисівни про самовідвід задовільнити.

Відвести головуючу суддю Саєнко Олену Борисівну по справі №128/2754/24 (провадження №2-а/128/25/24) за позовною заявою, поданою в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції України "про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі".

Справу №128/2754/24 (провадження №2-а/128/25/24) за позовною заявою, поданою в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції України "про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі", - передати для визначення іншого судді Вінницького районного суду Вінницької області у порядку, встановленому ст.31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена САЄНКО