Справа № 500/3703/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/3703/25

10 липня 2025 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Грицюк Р.П., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Бережанської міської ради, Кабінету Міністрів України, Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільська обласна військова адміністрація про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 20.06.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бережанської міської ради, Кабінету Міністрів України, Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 06.05.2025.

Ухвалою суду від 25.06.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків. Судом до недоліків позовної заяви віднесено не зазначення позовних вимог до кожного з відповідачів та вказано на необхідність сплати судового збору.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем подано іншого змісту позовну заяву, в якій викладено нові позовні вимоги наступним чином: «визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, Бережанської міської ради і Головного управління ДПС у Тернопільській області по незабезпеченню виконання п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №534 від 22.05.2022 та визнати незаконним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.05.2025 №-1918-UA0060956».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028,00 грн.

Отже, в силу приписів пп.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання адміністративного позову за кожну вимогу немайнового характеру становить 1211, 20 грн.

Судом установлено, що позивачем на усунення недоліків позовної заяви до суду фактично подано новий позов з такими вимогами:

- про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо незабезпечення виконання п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №534 від 22.05.2022 (перша позовна вимога немайнового характеру);

- про визнання протиправною бездіяльності Бережанської міської ради щодо незабезпечення виконання п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №534 від 22.05.2022 (друга позовна вимога немайнового характеру);

- про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо незабезпечення виконання п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №534 від 22.05.2022 (третя позовна вимога немайнового характеру);

- про визнання протиправною і скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.05.2025 №-1918-UA0060956 (четверта вимога майнового характеру).

Таким чином, за подання зазначеного позову із наведеними позивачем вимогами підлягає сплаті судовий збір за три вимоги немайнового характеру у сумі 3633,60 грн (1211,20 грн. * 3) та за одну вимогу майнового характеру у сумі 1211,20 грн (у цій справі), загалом 4844,80 грн. У той же час, позивачем на усунення недоліків позовної заяви сплачено судовий збір на суму 1211,20 грн згідно квитанції від 06.07.2025.

Ухвалою суду від 25.06.2025 позивачу вказувалося на необхідність сплати судового збору в адміністративних справах відповідно до Закону України «Про судовий збір» згідно із кількістю позовних вимог за кожну вимогу немайнового чи майнового характеру. Позивачем первісно подано позов з однією вимогою майнового характеру, судовий збір за розгляд якої у цій справі становив 1211,20 грн, про що було зазначено в ухвалі суду.

У той же час, позивачем на усунення недоліків первісно поданої позовної заяви, подано фактично доповнену новими позовними вимогами заяву, яка містила три вимоги немайнового характеру і одну вимогу майнового характеру. Однак судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір» на виконання ухвали суду від 25.06.2025 про залишення позовної заяви без руху у повній мірі позивачем не сплачено, що свідчить про не усунення її недоліків у встановлений судом строк. Відповідно, судовий збір у межах даної справи позивачем не сплачено.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95). "...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

При цьому необхідно зазначити, що повернення позовної заяви не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 р. у справі "Пелевін проти України" (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З огляду на наведене, повернення позовної заяви з підстав не усуненням її недоліків на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, не позбавляє права особи повторно звернутися до суду з позовом аналогічного змісту після усунення відповідних недоліків. При цьому суд, зазначає, що при зверненні до суду з новим позовом позивачу необхідно надати докази сплати судового збору відповідно до кількості усіх заявлених позовних вимог майнового і немайнового характеру, оскільки сплачений судовий збір у цій справі №500/3703/25 на суму 1211,20 грн підлягає поверненню.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Як вже встановлено судом, при усуненні недоліків позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн та з урахуванням висновків суду про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України сплачений судовий збір підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Голдер проти Великої Британії» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, від 21.02.1975. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За змістом до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачеві.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 161, 169, 241, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Бережанської міської ради, Головного управління ДПС у Тернопільській області повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп, сплачений згідно із квитанцією від 06.07.2025.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 10 липня 2025 року.

Суддя Грицюк Р.П.