Справа № 351/270/25
Суддя: КАЛИНОВСЬКИЙ М.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/270/25
Номер провадження №2-а/351/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

за участі: секретаря - Бабшинської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині справу за адміністративним позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 3283 від 06.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петричка О.Є. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову №3283 від 06.08.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розмірі 17 000,00 гривень.

В обґрунтування таких вимог вказує, що 06.08.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 3283 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (далі-позивач), ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 30.07.2024 р. о 16.00 год. ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю військово-облікового документа був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання адміністративного протоколу. У зв`язку із чим уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол серії ЧРТЦК № 3/343 від 30.07.2024 р.

Із зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, зважаючи на наступне.

Зі слів позивача, 30.07.2024 р. в м. Чернівці його зупинили працівники патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху та попросили пред`явити військово-облікові документи. На їх вимогу ОСОБА_1 пред`явив військово-обліковий документ, на що працівники поліції повідомили, що в них «завис комп`ютер» перевірити позивача по базі не можуть та попросили проїхати до найближчого ТЦК та СП. Позивач погодився залишив машину та військово-облікові документи у машині і разом з поліцейськими проїхав до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Там позивач перебував до вечора, після чого його направлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військово-лікарської комісії. По дорозі туди позивач повідомив особам, які доставляли його для проходження ВЛК, що його військово-облікові документи залитись в машині, проте його запевнили, що їх не потрібно.

В подальшому працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 перевіривши особу ОСОБА_1 повідомили, що з його документами все в порядку, останній є заброньованим та попросили покинути територію ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згодом, а саме 10.02.2025 р. позивач побачив, що його карткові рахунки заблоковані. Звернувшись до відділення банку, а потім до Городенківського відділу ДВС, позивач дізнався, що відносно нього 06.08.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 3283 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. а Городенківським відділом ДВС відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаної постанови.

Проте позивач стверджує, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, про складений відносно нього протокол нічого не знав, оскільки працівники ТЦК та СП повідомили йому, що з його документами все добре. Більше того у складеній відносно нього постанові № 3283 неправильно зазначено адресу його місця проживання, а саме вказано АДРЕСА_1 , замість правильної АДРЕСА_2 . Таким чином, позивач ніяк не міг бути повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи.

Крім того, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не вжили заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України, в тому числі на отримання правової допомоги, тобто було порушено його право на захист.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення положень законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та визначає підвищену відповідальність у разі вчинення адміністративного правопорушення в особливий період.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і на теперішній час.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до ч.б якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Також, відповідно до абз.3 п.10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на

пунктах пропуску через державний кордон.

Таким чином, громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ в період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану, а його відсутність є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що визначає склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки 30.07.2024 р. о 16.00 год. ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю військово-облікового документа був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання адміністративного протоколу, що узгоджується з вимогами ст. 259 КУпАП, п.16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024р.№560.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76849904 від 21.01.2025р. відкрито виконавче провадження з виконання постанови №3283 від 06.08.2024р., яка видана ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 34 000.00 грн. штрафу в дохід держави.

Згідно Витягу наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного вбачається, що ОСОБА_1 , 1983 р.нар., що працює ТОВ "УПГ-Інвест" АДРЕСА_3 на посаді оператора котельні , надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 05.04.2025р.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч. 1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч. 1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували це твердження.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова №3283 від 06.08.2024 року є незаконною та підлягає скасуванню.

При цьому слід зазначити, що представник позивача адвокат Петричка О.Є. просив суд поновити стрвк на звернення до суду з позовом, вказуючи, що він був пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не знав про накладення на нього адміністративного стягнення, а про винесену відносно нього постанову дізнався 11.02.2025р.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому вважає можливим його поновити .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС Українивизначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За вимогами ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, за оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір, в розмірі 605,60 грн.

Оскільки позов задоволено, відповідно до ч. 1 статті 139 КАС Україниз відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 №3283 від 06.08.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №3283 у справі про адміністративне правопорушення від 06.08.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП задовольнити.

Скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 №3283 від 06.08.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ