Справа № 280/2051/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року Справа № 280/2051/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)» (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Металістів, буд. 1; )

до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129; )

про визнання протиправними та скасування окремих положень вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (далі позивач, Підприємство, ДП «Підприємство ДКВС України (№55)») до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати протиправним та скасувати окреме положення вимоги відповідача від 25.02.2025 за №040806-15/551-2025, а саме:

«п.6. Забезпечити вжиття заходів з урахуванням положень частини першої, другої статті 215 Цивільного кодексу України та у відповідності до положень абзацу другого частини першої статті 216 Цивільного кодексу України, якими встановлені правові наслідки недійсності (нікчемності) правочину, з урахуванням оцінки ефективності вжиття таких заходів.

Забезпечити неухильне дотримання вимог Закону №922 та вжити заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, якими допущено порушення у сфері публічних закупівель.»

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, під час якої встановлено, що протягом періоду з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 09.03.2023 по 30.09.2024 позивач здійснював закупівлі товарів, робіт та послуг без проведення відповідних процедур закупівель, чим порушено п.1 ч.1 си.3, ч.3 ст.41 та ч.10 ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року №922-VIII (далі Закон № 922-VIII) (в період з 01.01.2022 по 28.02.2022) та п.10 та абз.2 п.17 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі Особливості) (в період з 09.03.2023 по 30.09.2024). Проте, позивач вважає, що Підприємство не відповідає ознакам Замовника для цілей застосування норм Закону № 922-VIII, оскільки у відповідний період не здійснювало закупівлі товарів, робіт і послуг за кошти державного чи місцевого бюджетів, здійснювало свою діяльність на промисловій та комерційній основі, отже у посадових осіб підприємства був відсутній обов`язок щодо проведення тендерних закупівель і відповідно щодо розміщення інформації про публічні закупівлі на веб-порталі Уповноваженого органу через авторизовані електронні майданчики. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 25.03.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 17.04.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника Управління про призначення розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

14.04.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами проведеного в ході ревізії дослідження встановлено, що за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 позивачем без урахування та дотримання норми ч.10 ст.3 Закону № 922-VIII, а саме без застосування відповідних процедур, укладено 2 договори на загальну суму 594,0 тис.грн. які оплачені, вартість кожного з яких перевищувала порогові суми для застосування процедур закупівель, визначені п.1 ч.1 ст.3 Закону № 922-VIII. За період з 09.03.2023 (з моменту внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 09.03.2023 року №84) по 30.09.2024 Підприємством в порушення абз.2 п.17 Особливостей укладено 289 договорів закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких перевищувала порогові суми, визначені п.10 Особливостей на загальну суму 1 313 034,06 тис.грн, за якими сплачено 1 133 340,27 тис.гривень. Ревізією також встановлено, що Підприємство здійснює виробничу діяльність, задля забезпечення якої проводить щорічно закупівлі товарів і послуг за кошти підприємства. При цьому, Підприємство не проводить процедури закупівель, передбачені Законом № 922-VIII, та не оприлюднює інформацію про свої закупівлі в інформаційно-аналітичній системі закупівель. Відповідач вважає, що позивач відповідає ознакам Замовника для цілей застосування Закону № 922-VIII, оскільки основною метою створення підприємства є залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності (п.2.1 та 2.4 Статуту підприємства); Підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (п.1.1 Статуту); засновником Підприємства є Міністерство юстиції України, частка якого в статутному фонді - 100%. Діяльність юридичних осіб не є промисловою чи комерційною у разі, якщо при забезпеченні певної державної або громадської потреби діяльність підприємств, установ та організацій не орієнтована виключно на одержання прибутку, а забезпечує певну суспільну потребу (функцію держави) та не залежить від економічних ризиків і витрат на неї. Це пов`язано з тим, що держава нормативно, тобто, через нормативно-правові акти, розпорядчі рішення, статути юридичних осіб тощо, визначила мету діяльності таких юридичних осіб, встановила спосіб, умови, ціни, тарифи тощо та здійснює контроль за діяльністю та виконанням публічних функцій, направлених на забезпечення потреб держави та/або територіальної громади. Отже, хоча юридична особа і створена, у тому числі, з метою отримання прибутку, такий суб`єкт є замовником і має дотримуватися вимог Закону № 922-VIII під час здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, керуючись вартісними межами, визначеними Законом, оскільки забезпечує потреби держави не на комерційній основі, а на підставі відповідного рішення, яким на нього покладено таку функцію. Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.09.2021 у справі №907/576/19 та від 31.03.2021 у справі №260/1666/19. Просить відмовити в задоволенні позову.

29.04.2025 позивачем подано відповідь на відзив, у якій вказує, що справа №907/576/19 є справою про визнання договору купівлі- продажу недійсним, а отже, не є ревалентною справі, що розглядається. При цьому, висновки у справі № 907/576/19 прийняті з урахуванням Висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.03.2021 у справі №260/1666/19. Однак, у постанові від 31.03.2021 у справі №260/1666/19 Верховний Суд направив справу на новий судовий розгляд. При цьому, в постанові Верховного Суду від 29.12.2022 у справі №260/1666/19 після повторного розгляду викладено правову позицію, яка підтверджує позицію позивача.

14.05.2025 відповідачем подано додаткові письмові пояснення, в яких посилається на постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №640/4983/20, в якій Верховний Суд, дослідивши Статут підприємства, норми Закону № 922-VIII, лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.04.2016 №3302-06/12875-08 дійшов висновку, що на Підприємство, яке належить до категорії юридичних осіб, що забезпечують потреби держави або територіальної громади, поширюються вимоги Закону № 922-VIII як на замовника.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

На виконання п. 3.6.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на III квартал 2024 року, Управлінням проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Підприємство ДКВС України (№55)» за період з 01.01.2022 по 30.09.2024.

За результатами ревізії було складено акт від 27.01.2025 №040806-20/1, який підписаний посадовими особами позивача 30.01.2025 із запереченнями.

Висновок на заперечення направлено із супровідним листом від 21.02.2025 № 040806-15/524-2025.

25.02.2025 Управлінням направлено позивачу Вимогу № 040806-15/551-2025 «Про обов`язкові вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни», за змістом якої зазначено, що під час ревізії встановлено такі порушення законодавства, які наразі не усунуті, зокрема:

...6. Протягом періоду з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 09.03.2023 по 30.09.2024 Підприємство здійснювало закупівлі товарів, робіт та послуг без проведення відповідних процедур закупівель, чим порушено п.1 ч.1 ст.3, ч.3 ст.41 та ч.10 ст.3 Закону № 922-VIII (в період з 01.01.2022 по 28.02.2022) та п.10 та абз.2 п.17 Особливостей (в період з 09.03.2023 по 30.09.2024).

За результатами проведеного в ході ревізії дослідження встановлено, що за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 без урахування та дотримання норми ч.10 ст.3 Закону № 922-VIII, а саме без застосування відповідних процедур укладено 2 договори на загальну суму 594000,00 грн. які оплачені, вартість кожного з яких перевищувала порогові суми для застосування процедур закупівель, визначені п.1 ч.1 ст.3 Закону № 922-VIII.

За період з 09.03.2023 (з моменту внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 09.03.2023 року №84) по 30.09.2024 Підприємством в порушення абз.2 п.17 Особливостей укладено 289 договорів закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких перевищувала порогові суми, визначені п.10 Особливостей на загальну суму 1 313 034 061,0 грн, за якими сплачено 1 133 340 274,66 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-ІХ Управлінням проведено адміністративне провадження в адміністративній справі про прийняття вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства, про що Позивача проінформовано листом від 27.01.2025 №040806-15/245-2025.

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення надалі на підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XIІ (далі Закон №2939-XIІ), підпункту 9 пункту 4. підпункту 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43, пунктів 46. 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, підпункту 14 пункту 6 Положення про управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Східного офісу Держаудитслужби від 29.08.2016 №3, Управління вимагає, крім іншого:

..п.6. Забезпечити вжиття заходів з урахуванням положень частини першої, другої статті 215 Цивільного кодексу України та у відповідності до положень абзацу другого частини першої статті 216 Цивільного кодексу України, якими встановлені правові наслідки недійсності (нікчемності) правочину, з урахуванням оцінки ефективності вжиття таких заходів.

Забезпечити неухильне дотримання вимог Закону № 922-VIII та вжити заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, якими допущено порушення у сфері публічних закупівель...

Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтвердних первинних, розпорядчих та інших документів надати Управлінню до 24.03.2025.

Позивач вважає, що протягом періоду з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 09.03.2023 по 30.09.2024 при укладенні договорів щодо придбання товарів, робіт та послуг він не відповідав ознакам замовника в розміні Закону № 922-VIII, оскільки здійснював вказані закупівлі в комерційних цілях та за власні кошти підприємства, а тому не був зобов`язаний застосовувати норми цього Закону, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон №2939-XIІ (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за приписами статті 1 якого здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю), який у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України з дотриманням принципів, визначених Законом України «Про адміністративну процедуру».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (частина 2 статті 2 Закону №2939-XII).

За змістом статті 5 Закону №2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування. Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (далі - Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

Водночас пунктом 7 Положення № 43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Положення про Східний офіс Держаудитслужби, затверджене Наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23, передбачає, що Східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Донецькій, Запорізькій, Кіровоградській областях. Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно.

Відповідно до Положення про Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Східного офісу Держаудитслужби від 29.08.2016 № 3 (зі змінами) Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області є структурним підрозділом Східного офісу Держаудитслужби, основним завданням якого є реалізація повноважень Східного офісу Держаудитслужби на території Запорізької області.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що відповідач наділений повноваженнями на здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері закупівель, у тому числі, шляхом проведення державного фінансового аудиту.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад встановлює Закон № 922-VII (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), пунктом 9 частини першої статті 1 якого визначено, що замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 цього Закону до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

В силу пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 922-VIII, цей Закон застосовується до замовників, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель (частина третя статті 3 Закону № 922-VIII).

Частина 10 статті 3 Закону № 922-VIII передбачає, що забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 41 Закону № 922-VIII забороняється укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 Особливостей передбачено, що замовники, у тому числі централізовані закупівельні організації, здійснюють закупівлі товарів і послуг (крім послуг з поточного ремонту, предмет закупівлі яких визначається відповідно до пункту 3 розділу II Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Мінекономіки від 15 квітня 2020 р. № 708 (далі - послуги з поточного ремонту), вартість яких становить або перевищує 100 тис. гривень, послуг з поточного ремонту, вартість яких становить або перевищує 200 тис. гривень, робіт, вартість яких становить або перевищує 1,5 млн. гривень, шляхом застосування відкритих торгів у порядку, визначеному пунктом 12-1 цих особливостей або розділом Порядок проведення відкритих торгів цих особливостей, та/або шляхом використання електронного каталогу для закупівлі товару відповідно до порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2020 р. № 822 Про затвердження Порядку формування та використання електронного каталогу, з урахуванням положень, визначених цими особливостями, та/або в порядку, передбаченому пунктом 8 цих особливостей.

За результатами здійснення закупівлі шляхом застосування відкритих торгів або шляхом використання електронного каталогу для закупівлі товару відповідно до цього пункту в електронній системі закупівель замовником оприлюднюється договір про закупівлю та додатки до нього відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей. У разі коли оприлюднення в електронній системі закупівель інформації про місцезнаходження замовника та/або місцезнаходження (для юридичної особи)/місце проживання (для фізичної особи) постачальника (виконавця робіт, надавача послуг), та/або місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг (оприлюднення якої передбачено Законом та/або цими особливостями) несе загрозу безпеці замовника та/або постачальника, така інформація в договорі про закупівлю, який оприлюднюється в електронній системі закупівель, може зазначатися як назва адміністративно-територіальної одиниці (область, район, місто, район у місті, селище, село) місцезнаходження замовника та/або місцезнаходження (для юридичної особи)/місце проживання (для фізичної особи) постачальника (виконавця робіт, надавача послуг), та/або назва адміністративно-територіальної одиниці (область, район, місто, район у місті, селище, село), в який здійснюється доставка товару (в якому виконуються роботи чи надаються послуги).

Звіт про результати проведення закупівлі з використанням електронної системи закупівель оприлюднюється відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей (крім закупівель із застосуванням електронного каталогу).

Відповідно до п.17 Особливостей забороняється укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення відкритих торгів/використання електронного каталогу, крім випадків, передбачених цими особливостями.

З аналізу наведених правових норм висновується, що замовником у розумінні Закону № 922-VIII є, зокрема, юридична особа, яка забезпечує потреби держави або територіальної громади та має хоча б одну із наведених ознак, а саме: є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; володіє більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків. При цьому, Замовнику заборонено укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 квітня 2016 року № 3302-06/12875-08, потреби держави та територіальної громади характеризуються тим, що для їх забезпечення держава або органи місцевого самоврядування приймають нормативно-правові акти, розпорядчі рішення, у яких фактично констатується обов`язок або функція державної інституції/місцевого самоврядування забезпечити певну функцію держави чи загальні потреби територіальної громади, серед яких є організація освіти, охорони здоров`я громадян, охорони громадського правопорядку тощо. Юридична ж особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ДП «Підприємство ДКВС України (№55)» здійснює свою діяльність на підставі Статуту (нова редакція) затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.09.2020 №3277/5, відповідно до пункту 1.1 якого Державне підприємство (далі Підприємство) засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі Уповноважений орган управління), що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з пунктом 3.1 Статуту підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно-корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності.

Основним завданням Підприємства є залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності (п.2.4 Статуту).

Відповідно до пункту 4.1 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.

Пунктом 4.2 Статуту визначено, що майно підприємства становлять виробничі і невиробничі засоби, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства.

Згідно з пунктом 5.3 Статуту джерелами формування майна підприємства є: державне майно, передане підприємству Уповноваженим органом управління; доходи одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності Підприємства; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів, отримані із дотриманням порядку, передбаченого законодавством; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавству порядку; інші джерела, не заборонені чинним законодавством.

Крім того, згідно з пунктом 6.3 Статуту для закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти Підприємство застосовує процедури закупівель, визначені законом.

Отже, з положень Статуту ДП «Підприємство ДКВС України (№55)» слідує, що його засновником є Міністерство юстиції України. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. При цьому майно, набуте чи придбане підприємством у процесі здійснення господарської діяльності, а також доходи, отримані від господарської діяльності, є також державною власністю.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ДП «Підприємство ДКВС України (№55)» відповідає ознакам Замовника в розумінні Закону № 922-VIII, оскільки створене з метою забезпечення державних потреб у певний спосіб та на певних умовах (залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання), є одержувачем бюджетних коштів, перебуває під повним управлінням державного органу - Міністерства юстиції України, та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

У зв`язку з наведеним, на позивача поширюються вимоги Закону № 922-VIII щодо заборони укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом, а тому, позивач був зобов`язаний здійснювати закупівлю товарів, вартість яких перевищує порогові суми для застосування процедур закупівель, визначені п.1 ч.1 ст.3 Закону № 922-VIII, із застосування відповідних процедур.

Суд зазначає, що вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 08.09.2021 у справі №640/4983/20, в якій Верховний Суд, дослідивши Статут підприємства, яке також засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, за подібних правовідносин, а також норми Закону № 922-VIII, врахувавши лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.04.2016 №3302-06/12875-08 дійшов висновку, що на Підприємство, яке належить до категорії юридичних осіб, що забезпечують потреби держави або територіальної громади, поширюються вимоги Закону № 922-VIII як на замовника.

Водночас, постанова Верховного Суду від 29.12.2022 у справі №260/1666/19, на яку посилається позивач, не може бути врахована судом, оскільки у цій справі Верховний Суд, надаючи оцінку відповідності критеріям Замовника в розумінні Закону № 922-VIII, дійшов висновку, що ДП «Свалявське ЛГ» відповідає визначенню комерційного підприємства, неведеного у статті 74 Господарського кодексу України, положення норм статті 75 знаходять своє відображення в Статуті позивача, та останній здійснює свою діяльність на комерційній основі, оскільки держава не регулює ціни на продукцію (лісопродукцію), що виробляється ДП «Свалявське ЛГ», тобто постанова Верховного Суду від 29.12.2022 у справі №260/1666/19 ухвалена за інших фактичних обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про правомірність Вимоги відповідача у спірній частині та про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Інші аргументи сторін не є визначальними для правильного вирішення даної справи та не спростовують висновків суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Металістів, буд. 1; ) до Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129; ) про визнання протиправними та скасування окремих положень вимоги відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 10.07.2025.

Суддя М.О. Семененко