Справа № 120/9086/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

07 липня 2025 р. Справа № 120/9086/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області про відмову у зарахуванні періоду перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із 24.12.2012 до 11.11.2015 до страхового стажу для призначення пенсії;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області зарахувати їй період перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із 24.12.2012 по 11.11.2015 до страхового стажу для призначення пенсії.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Так, ч. 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вказана норма кореспондує із ч. 1 ст. 123 КАС України, у якій йдеться про те, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Тобто, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Так, у позовній заяві позивач зазначила, що у квітні 2023 року при звільненні дізналась про те, що до її страхового стажу, який у майбутньому дає право на пенсійне забезпечення, Управлінням соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області не враховано періоди перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку - з 24.12.2012 по 10.09.2015, відповідно до наказу Відділу Держкомзему у Бершадському районі «Про відпустку» №34 від 24.12.2012. А також період з 11.09.2015 року по 10.09.2016 року відповідно до наказу Відділу Держкомзему у Бершадському районі «Про відпустку» №9 від 11.09.2015 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати в зв`язку з тим, що її дитина, згідно з медичним висновком, потребувала домашнього догляду.

Зазначила, що 12.11.2015 вийшла на роботу та приступила до виконання своїх посадових обов`язків.

В подальшому звернулась із заявою до Відповідача і просила зарахувати період перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку період із 24.12.2012 до 11.11.2015 до її страхового стажу для призначення пенсії або ж надати вмотивовану відмову для подальшого врегулювання спірних відносин у судовому порядку.

Листом від 11.05.2023 відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів.

Відтак, про порушення своїх прав позивач дізналася із листа відповідача від 11.05.2023, однак до суду звернулася 01.07.2025, тобто з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду.

Як на підставу для поновлення строку звернення до суду із цим позовом, представник позивача посилається на введення в Україні воєнного стану.

Оцінюючи вказані доводи представника позивача, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2022 року у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Суд зазначає, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію.

За відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану, вказана представником позивача причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Відтак, наведені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними, оскільки не свідчать про об`єктивну неможливість позивача своєчасно звернутися до суду з цим позовом внаслідок введення на території України воєнного стану, тому заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Нормою ч. 1 ст. 123 КАС України передбачено спеціальний строк звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду тривалістю десять днів.

Тому, доходжу висновку, що позивачу необхідно встановити десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та обґрунтуванням поважності причин пропуску строку.

Позивачу слід врахувати, що поважними причинами, які зумовили пропуск строку визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, із долученням відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

3. Запропонувати позивачу у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна