Справа № 600/272/25-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/272/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір Віталіна Олександрівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

09 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/Ж10/24-13-07-04 від 10 грудня 2024 року на штрафні санкції на суму 442 487 (чотириста сорок дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2024 року працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області було проведено фактичну перевірку позивача за місцем знаходження (здійснення) діяльності - магазину за адресою: АДРЕСА_1 , під час якої складено відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків станом на 08.11.2024 на загальну суму 442 487грн. (захисне скло та чохли для телефонів). Однак, за результатами перевірки податковим органом складено акт від 18.11.2024 року, в якому встановлено продаж технічно-складних товарів, що підлягають гарантійному обслуговуванню, за неналежний облік яких і винесене спірне рішення.

Позивачка вважає прийняте рішення протиправним, оскільки на момент перевірки в магазині знаходились лише товари, зокрема чохли та захисне скло для телефонів, які відповідно до Переліку не відносяться до технічно складних товарів. Відповідач дійшов хибного висновку, що у позивача є обов`язок вести облік залишку усього товару, який знаходився в магазині на реалізації, в тому числі який не відноситься до переліку технічно складних побутових товарів.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасованоткове повідомлення-рішення №/Ж10/24-13-07-04 від 10 грудня 2024 року на суму 442 487 (чотириста сорок дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн.

Стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області сплачений судовий збір у розмірі 4424,87грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачка, здійснюючи реалізацію технічно складних побутових товарів зобов`язана вести облік усіх товарних запасів за місцем їх реалізації, як технічно складних побутових товарів, так і товарів, які не відносяться до цієї групи. За таких обставин, відповідач вважає, що ними правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення та застосовано штрафні санкції, у зв`язку з цим просив суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Чернівецькій області та є платником єдиного податку (2група) (а.с.31)

08.11.2024 року працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного знаходження (здійснення) діяльності - магазину за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

08.11.2024 працівниками відповідача складено відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків (захисне скло та чохли до телефонів) станом на 08.11.2024 на загальну суму 442 487грн. (а.с.15-17).

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 17.11.2024 року (а.с.18)

Актом перевірки, встановлено загальну вартість продукції, що знаходилась на реалізації в розмірі 442 487грн., а також порушення платником податків п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон про РРО), а саме реалізацію технічно складної побутової техніки (пристрій для зарядження акумуляторів, перетворювач статистичний, блок живлення на загальну суму 2950грн.) та неведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

10.12.2024 року ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення - рішення №000026864/Ж10/24-13-07-04, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 442487грн. (а.с.91).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Такі положення ПК України кореспондуються із положеннями пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, які передбачають, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017р. №231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій».

Щодо висновків контролюючого органу про не ведення позивачем в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, суд зазначає наступне.

Досліджуючи акт перевірки судом встановлено, що відповідачем встановлено порушення позивачем порядку обліку технічно складних побутових товарів, оскільки на час проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 були відсутні первинні документи на товар.

Так, згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків станом на 08.11.2024 на загальну суму 442 487грн. на момент початку перевірки 08.11.2024 року серед фактичних залишків товару були лише захисне скло та чохли для телефонів.

Однак, податковим органом згідно інформації з ІКС "Податковий блок" встановлено, що в період проведення фактичної перевірки з 08.11.2024 по 17.11.2024 в магазині здійснено реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному обслуговуванню:

- 09.11.2024 реалізовано пристрій для заряджання акумуляторів для телефонів за ціною 350грн;

- 12.11.2024 реалізовано перетворювач статичний, що перетворює змінний струм в постійний за ціною в 650 грн;

- 15.11.2024 реалізовано навушники "AirPods" за ціною 110 грн;

- 16.11.2024 реалізовано блок живлення 5 W за ціною 850 грн.

Відповідно до вищезазначеного Переліку пристрій для заряджання акумуляторів для телефонів, перетворювач статичний, навушники "AirPods", блок живлення 5 W належать до груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні.

Зазначений факт не заперечується позивачем.

Згідно з пунктами 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В силу імперативних приписів пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, в розумінні пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи, які окремо засвідчують обставину «облік» товарів.

Колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 затверджено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку».

Так, згідно із пунктом 2 Розділу І Порядку №496 визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.

Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).

При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку №496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

У контексті дослідження питання подання платником первинних документи, які підтверджують облік та походження товарів, суд вважає за необхідним навести правову позицію Верховного Суду, яка викладена в його постанові від 30 квітня 2020 року у справі №803/954/14, згідно якої «…Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг…».

Колегія суддів також враховує те, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так i на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16 (ЄДРСРУ №78329873), від 24.01 2019 у справі № 820/12113/15 (ЄДРСРУ № 79409332), від 12.02.2019 у справі №820/6512/16 (ЄДРСРУ № 79791393).

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так на стадіях судового процес, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. У свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливо доводи i надати докази на їх підтвердження. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 826/7704/16.

Так, з матеріалів справи встановлено, що до позовної заяви представником позивача додано копії видаткових накладних на переміщення та видаткових накладних, які свідчать про походження складно технічного товару, який реалізовувався у місці продажу (господарському об`єкті), за адресою: проспект Незалежності, 129Д.

Водночас, представник позивача не надав суду доказів того, що ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки, подавала контролюючому органу документи, які підтверджують облік та походження товарів, а саме затверджену Порядком №496 Форму ведення обліку товарних запасів. Така надана лише до позовної заяви.

Більше того, позивачка не надала зазначені документи і на вимогу ГУ ДПС у Чернівецькій області про надання документів до 12.11.2024, про отримання якої розписався менеджер ОСОБА_2 08.11.2024.

Вказане свідчить про правомірність висновків перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, що виразилося у здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів на загальну вартість 2950грн.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 10.12.2024 №/Ж10/24-13-07-04, яким на підставі ст.20 Закону про РРО застосував штрафні (фінансові) санкції на суму 442487,0грн.

Суд зазначає, що сума 442487,00грн це сума, яка встановлена згідно відомості щодо фактичних залишків запасів (товарно - матеріальних цінностей) станом на 08.11.2024.

Апеляційний суд наголошує, що сума штрафних (фінансових) санкцій 442487грн не включає суму 2950грн, тобто як суд зазначав вище і визнав правомірними висновки перевірки щодо здійснення продажу технічно складних побутових товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, на загальну вартість 2950грн.

Колегія суддів не погоджується із доводами податкового органу про поширення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, а саме на застосування штрафних санкцій на товари, що не віднесені до Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні на суму 134430 грн., виходячи з наступного.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку № 496).

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Згідно пункту 85.2 статті 85 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Статтею 20 Закону про РРО передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до пункту 12 статті 3 Закону, а стаття 20 цього Закону передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку так і в разі ненадання суб`єктом господарювання під час перевірки документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу/господарському об`єкті.

Водночас, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Крім того, згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фінансова санкція застосовується у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

Тобто для визначення розміру відповідної санкції за порушення обліку товарів обов`язковою умовою є підтвердження, що такий товар відноситься до категорії тих, що підлягає обліку.

Як вбачається з матеріалів справи згідно опису товару фактичних залишків за адресою: проспект Незалежності, 129Д, станом на 08.11.2024 становить 442487 грн., разом з тим, жодних доказів про віднесення товарів на суму 442487 грн. до категорії тих, що підлягає обов`язковому обліку, згідно Переліку №231 податковим органом не надано, у зв`язку із чим висновки, зазначені у акті фактичної перевірки, про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» в частині застосованої фінансової санкції в розмірі 442487 грн. не підтверджується жодними доказами.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 442487грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.