Справа № 380/18997/21
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

09 липня 2025 року

м. Київ

справа №380/18997/21

адміністративне провадження №К/990/27873/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Державної служби геології та надр України

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року

у справі №380/18997/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт»

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 03 вересня 2010 року №370 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами №4362 від 07 вересня 2007 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна служба геології та надр України 30 червня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій ухвалили рішення у справі з неправильним застосуванням положень пункту 6 частини першої статті 26 Кодексу України про надра (далі - КУпН), пунктів 25, 26 Порядку надання у 2010 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2010 року №596 (далі - Порядок №596), з порушенням положень статті 122 КАС України та без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, від 28 січня 2021 року у справі №820/1400/17, від 31 березня 2021 року у справі №640/2371/20, від 29 квітня 2021 року у справі №826/12038/17, від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22.

Державна служба геології та надр України зазначає, що в межах даних правовідносин Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» звернулося до суду 04 листопада 2021 року, тобто більш ніж через 11 років з моменту прийняття наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 03 вересня 2010 року №370.

На думку скаржника, посилання позивача на отримання інформації про порушення прав 25 червня 2021 року не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» повинно було дізнатись про це ще у 2010 році.

Скаржник зазначає, що Державною службою геології та надр України були вчинені усі можливі заходи щодо повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» про винесення оскаржуваного наказу, надіславши лист від 22 вересня 2010 року №27/09-1595 рекомендованим повідомленням на юридичну адресу.

Водночас скаржник не погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що анулювання спеціального дозволу №4362 від 07 вересня 2007 року могло бути здійснене виключно в судовому порядку.

Скаржник посилається на пункти 25 та 26 Порядку №596, які передбачали можливість анулювання дозволу Мінприроди на підставі рішення міжвідомчої робочої групи, зокрема у разі, коли суб`єкт господарської діяльності протягом двох років не приступив до користування ділянкою надр без поважної причини. Міністерство охорони навколишнього природного середовища України прийняло наказ від 03 вересня 2010 року №370 саме тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» протягом двох років не приступило до користування ділянкою надр без поважної причини.

У касаційній скарзі відповідач наводить висновки Верховного Суду, які, на його думку, безпідставно не були застосовані судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи:

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі №820/1400/17 зазначено, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 31 березня 2021 року у справі №640/2371/20 та від 29 квітня 2021 року у справі №826/12038/17.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 зазначено, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, a тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22 зазначено, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідачів, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

У касаційній скарзі Державна служба геології та надр України просить Верховний Суд скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень пункту 6 частини першої статті 26 КУпН, пунктів 25, 26 Порядку №596, перевірки дотримання судами положень статті 122 КАС України, а також перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, від 28 січня 2021 року у справі №820/1400/17, від 31 березня 2021 року у справі №640/2371/20, від 29 квітня 2021 року у справі №826/12038/17, від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі №380/18997/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Пласт» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу №380/18997/21.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа