Справа № 200/3903/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року справа №200/3903/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Зеленов А.С.), складене у повному обсязі 19 жовтня 2024 року, у справі № 200/3903/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Житомирській області в якому (з урахуванням уточнень) просить суд:

визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області щодо нарахування в інтегративній картці платника податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі - 51 858,03 грн. за періоди з 01.01.2014 по 31.12.2020 (РНОКПП НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Донецькій області та Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі - 51 858,03 грн. за періоди з 01.01.2014 по 31.12.2020 в інтегративній картці платника податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 51 858,03 гривень.

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області виключити з інтегрованої картки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість зі сплати Єдиного соціального внеску в сумі 51 858,03 гривень за період з 01.01.2014 по 31.12.2020.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області - подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2024 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що вимоги позивача щодо виключення з оперативного обліку ЄСВ боргу в сумі - 51 858,03 грн. за періоди з 01.01.2014 по 31.12.2020 в ІКП необґрунтовані, з огляду на те, що на час розгляду справи правових функцій щодо ІКП позивача, окрім перегляду за період перебування останнього на податковому обліку ГУ ДПС у Донецькій області відсутні.

Представники сторін в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 (адреса зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає (Довідка ВПО від 16.03.2023 №1827- та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ про місцезнаходження позивача): АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи підприємця, дата реєстрації 25.03.2002. З 01.01.2012 позивач як фізична особа підприємець переобував на спрощеній системі оподаткування (3 група).

Згідно листа Головного управління ДПС у Донецькій області від 08.03.2024 №2699/6/05-99-24-14 позивач 27.02.2024 звернувся до ГУ ДПС у Донецькій області із заявою щодо нарахувань по єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціального страхування. У листі відповідач 1 вказує, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України (далі - ІКС) позивач перебував на обліку в Східній Державній податковій інспекції (Київський район м. Донецьк - 0564) Головного управління ДПС у Донецькій області з 25.03.2002 по 18.07.2023 та з 01.01.2012 знаходилися на спрощеній системі оподаткування. 19.07.2023 перереєструвався до Житомирської державної податкової інспекції (м. Житомир) Головного управління ДПС у Житомирській області (0625).

ГУ ДПС проведено аналіз інтегрованої картки платника (далі - ІКП) по коду платежу 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність). Станом на 31.12.2022 наявна заборгованість по єдиному внеску у сумі 51858,03 гривень.

За період з 01.01.2014 по 31.12.2020 в автоматичному режимі здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску на центральному рівні:

- 1267,95 грн - за І квартал 2014 року, термін сплати до 21.04.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за II квартал 2014 року, термін сплати до 21.07.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за III квартал 2014 року, термін сплати до 20.10.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за IV квартал 2014 року, термін сплати до 20.01.2015 (включно);

- 1267,95 грн - за І квартал 2015 року, термін сплати до 20.04.2015 (включно);

- 1267,95 грн - за II квартал 2015 року, термін сплати до 20.07.2015 (включно);

- 1323,47 грн - за III квартал 2015 року, термін сплати до 19.10.2015 (включно);

- 1434,51 грн - за IV квартал 2015 року, термін сплати до 19.01.2016 (включно);

- 909,48 грн - за І квартал 2016 року, термін сплати до 19.04.2016 (включно);

- 941,16 грн - за II квартал 2016 року, термін сплати до 19.07.2016 (включно);

- 957,00 грн - за III квартал 2016 року, термін сплати до 19.10.2016 (включно);

- 990,00 грн - за IV квартал 2016 року, термін сплати до 19.01.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за І квартал 2017 року, термін сплати до 19.04.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за II квартал 2017 року, термін сплати до 19.07.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за III квартал 2017 року, термін сплати до 19.10.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за IV квартал 2017 року, термін сплати до 19.01.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за І квартал 2018 року, термін сплати до 19.04.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за II квартал 2018 року, термін сплати до 19.07.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за III квартал 2018 року, термін сплати до 19.10.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за IV квартал 2018 року, термін сплати до 21.01.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за І квартал 2019 року, термін сплати до 19.04.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за II квартал 2019 року, термін сплати до 19.07.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за III квартал 2019 року, термін сплати до 21.10.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за IV квартал 2019 року, термін сплати до 20.01.2020 (включно);

- 2078,12 грн - за І квартал 2020 року, термін сплати до 21.04.2020 (включно);

- 1039,06 грн - за II квартал 2020 року, термін сплати до 20.07.2020 (включно);

- 3178,12 грн - за III квартал 2020 року, термін сплати до 19.10.2020 (включно);

- 3300,00 грн - за IV квартал 2020 року, термін сплати до 19.01.2021 (включно).

Крім того, вказано, що в ІКП відсутнє нарахування за 2013 року, терміном сплати до 21.10.2013 (включно) у сумі 1194,03 гривень. Що стосується нарахування по єдиному внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи підприємця повідомляє, що Законом України від 13 травня 2020 року №592-IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» було внесені зміни до Закону №2464, які набули чинності з 01 січня 2021 року, відповідно до яких було розширено перелік платників, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, а саме:

- згідно частини шостої статті 4 Закону №2464, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, лише з 01.01.2021 року фізичні особи - підприємці, які одночасно мали основне місце роботи, почали звільнятись від сплати єдиного внеску за себе за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено за так страховий внесок у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Враховуючи наведене, з 01.01.2021 нарахування по єдиному внеску інтегрованій карті платника відсутні.

26.03.2024 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою щодо скасування боргу з ЄСВ, який нарахований у сумі 51858,03 за період 01.01.2014 по 31.12.2020, обґрунтовуючи це тим, що він з 2014 року виїхав за межі Донецької області та підприємницьку діяльність не здійснював, прибутків не отримував, весь час був оформлений найманим працівником та ЄСВ за нього сплачувалось роботодавцем, що вбачається з довідки форм ОК-5. Проте, у електронному кабінеті платника податків відображається борг зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ЄСВ). Листом від 02.04.2024 №4011/6/05-99-24-14 відповідач 1 відповів на заяву позивача, що відсутні на законодавчому рівні підстави для скасування боргу.

Згідно з витягу довідки форми ОК-5 позивач у спірні періоди з 01.01.2014 по 31.12.2020 позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» (). Заробітна плата нараховувалась позивачу та ЄСВ був сплачений останньому роботодавцем.

Не погоджуючись з нарахованим єдиним внеском за період з 1 кварталу 2014 року по 4 квартал 2020 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, безпосередньо, правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI) із змінами і доповненнями.

Згідно з п.1 та п.12 ч.2 ст. 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом №2464 не врегульовано.

Втім, проаналізувавши положення Закону №2464, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №440/2149/19 виклав правовий висновок, згідно з яким особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464 щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу першого частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу нараховано єдиний внесок за період з 1 кварталу 2014 року по 4 квартал 2020 року.

Позивач зазначив, що протягом 2014 - 2020 років був найманим працівником.

Відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу) підтверджено, що з 01.01.2014 по 31.12.2020 позивач працював в ТОВ "INTER CARS UKRAINE", тобто був застрахованою особою та, відповідно, обов`язок сплати єдиного внеску за нього був роботодавець.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 березня 2023 року по справі №320/2325/19, в якій сформовано висновок: "оскільки період, за який нараховано внесок від здійснення підприємницької діяльності згідно оскаржуваної вимоги, позивач не здійснювала підприємницьку діяльність, оскільки перебувала у трудових відносинах з підприємством, яким здійснювалось відрахування єдиного внеску з її заробітної плати".

Оскільки у період з 01.01.2014 по 31.12.2020 року, за який в т.ч. нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач був працевлаштований в ТОВ "INTER CARS UKRAINE" та обов`язок сплати в цей період єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладався на роботодавця, контролюючим органом протиправно нараховано єдиний внесок (згідно листа відповідача 1 від 08.03.2024) за період з 01.01.2014 по 31.12.2020 в автоматичному режимі здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску:

- 1267,95 грн - за І квартал 2014 року, термін сплати до 21.04.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за II квартал 2014 року, термін сплати до 21.07.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за III квартал 2014 року, термін сплати до 20.10.2014 (включно);

- 1267,95 грн - за IV квартал 2014 року, термін сплати до 20.01.2015 (включно);

- 1267,95 грн - за І квартал 2015 року, термін сплати до 20.04.2015 (включно);

- 1267,95 грн - за II квартал 2015 року, термін сплати до 20.07.2015 (включно);

- 1323,47 грн - за III квартал 2015 року, термін сплати до 19.10.2015 (включно);

- 1434,51 грн - за IV квартал 2015 року, термін сплати до 19.01.2016 (включно);

- 909,48 грн - за І квартал 2016 року, термін сплати до 19.04.2016 (включно);

- 941,16 грн - за II квартал 2016 року, термін сплати до 19.07.2016 (включно);

- 957,00 грн - за III квартал 2016 року, термін сплати до 19.10.2016 (включно);

- 990,00 грн - за IV квартал 2016 року, термін сплати до 19.01.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за І квартал 2017 року, термін сплати до 19.04.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за II квартал 2017 року, термін сплати до 19.07.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за III квартал 2017 року, термін сплати до 19.10.2017 (включно);

- 2112,00 грн - за IV квартал 2017 року, термін сплати до 19.01.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за І квартал 2018 року, термін сплати до 19.04.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за II квартал 2018 року, термін сплати до 19.07.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за III квартал 2018 року, термін сплати до 19.10.2018 (включно);

- 2457,18 грн - за IV квартал 2018 року, термін сплати до 21.01.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за І квартал 2019 року, термін сплати до 19.04.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за II квартал 2019 року, термін сплати до 19.07.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за III квартал 2019 року, термін сплати до 21.10.2019 (включно);

- 2754,18 грн - за IV квартал 2019 року, термін сплати до 20.01.2020 (включно);

- 2078,12 грн - за І квартал 2020 року, термін сплати до 21.04.2020 (включно);

- 1039,06 грн - за II квартал 2020 року, термін сплати до 20.07.2020 (включно);

- 3178,12 грн - за III квартал 2020 року, термін сплати до 19.10.2020 (включно);

- 3300,00 грн - за IV квартал 2020 року, термін сплати до 19.01.2021 (включно).

За таких підстав, визнання судом першої інстанції протиправними дій Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області щодо нарахування фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 51 858,03 грн. за період з 01.01.2014 по 31.12.2020 є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання здійснити коригування (виключення з оперативного обліку) індивідуальної картки платника податків шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску за оскаржуваною вимогою з ІКП 51858,03 грн., суд зазначає наступне.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), затвердженого Наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 за № 5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Cтатус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Отже, ураховуючи положення вказаного Порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

З огляду на те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Такі висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а.

З наданого до суду відповідачем витягу із інтегрованої картки платника податків позивача вбачається, що станом на 31.12.2022 позивачу нараховано недоїмку в сумі 51858,03 грн.

З огляду, на те що, судом встановлено відсутність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску за період 01.01.2014 по 31.12.2020 в сумі 51858,03 грн, суд дійшов висновку, що виключенню з інтегрованої картки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Фізичної особи підприємця підлягає заборгованість зі сплати Єдиного соціального внеску саме в сумі 51858,03 гривень, за період з 01.01.2014 по 31.12.2020.

Суд враховує, що позивач перейшов на облік до Житомирської державної податкової інспекції (м. Житомир) Головного управління ДПС у Житомирській області, ІКП за кодом бюджетної класифікації 71040000 передана до нового місця обліку, а саме до Головного управління ДПС у Житомирській області та всі функції щодо вчинення дій в ІКП внесення/коригування, тощо, передано останньому.

Борг нараховано саме ГУ ДПС у Донецькій області, саме від ГУ ДПС у Донецькій області цей борг підтягується в електронному кабінеті платника податку позивача.

Водночас з метою ефективного виконання судового рішення, зважаючи на положення зазначені відповідачами щодо можливості втручання в ІКП позивача вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування боргу в сумі - 51 858,03 грн.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2024 року у справі № 200/3903/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2024 року у справі № 200/3903/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

І.В. Геращенко