Справа № 200/2604/25
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року Справа№200/2604/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування додаткової грошової допомоги по пораненню ОСОБА_1 за період з вересня 2024 року по жовтень 2024 року в розмірі 100 тис. грн. включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 , додаткової грошової винагороди у зв`язку і захистом Батьківщини з вересня 2024 року по жовтень 2024 року, в розмірі 100 тис. грн. включно.

Ухвалою суду від 16.04.2025 позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем на виконання вказаної ухвали надано клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.04.2025 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено. Поновлено строк звернення до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №200/2604/25. Призначено справу до розгляду одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у відповідача додаткові докази.

Ухвалою суду від 01.07.2025 клопотання представника військової частини НОМЕР_2 про продовження процесуального строку задоволено. Продовжено процесуальний строк для надання відзиву у справі № 200/2604/25 на 7 днів з моменту отримання ухвали суду. Повторно витребувано у військової частини НОМЕР_2 докази по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що після поранення перебував на постійному лікуванні внаслідок поранення, а отже, враховуючи чинні положення законодавства мав отримувати грошове забезпечення з розрахунку 100 000 гривень за весь час лікування, за період вересень-жовтень 2024 року.

Вказує, що 12.11.2024 позивачем було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому порушувалось питання про виплату додаткової грошової допомоги у зв`язку в отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 10.09.2024 по 24.09.2024, у зв`язку з перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі. В інтересах позивача був підготовлений та направлений адвокатський запит до військової частини НОМЕР_2 з проханням надати інформацію щодо стану розгляду поданого раніше рапорту про виплату додаткової грошової допомоги у зв`язку з отриманим пораненням, а також про надання інформації щодо можливості виплати військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі до 100 тисяч гривень у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, після отриманої травми.

Станом на дату подання позовної заяви розгляд рапорту не здійснено. Вважає, що бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту, є протиправною та такою, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому звернувся з позовом до суду.

07.07.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2024 №254 солдат ОСОБА_1 з 07.09.2024 вибув на лікування у зв`язку з пораненням. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.09.2024 №271 солдат ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування після поранення на 30 діб з 25.09.2024 по 24.10.2024. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.10.2024 №307 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці (з 25.09.2024 по 24.10.2024) був направлений на огляд військово-лікарської комісії до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, м. Вінниця. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17.03.2025 №77 солдат ОСОБА_1 з 25.01.2025 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знятий з усіх видів забезпечення.

Зазначив, що відповідно до довідки-розрахунку грошового забезпечення від 30.04.2025 №0989/10/1640 позивач отримав додаткову грошову винагороду за вересень 2024 року в сумі 80000 грн, за жовтень 2024 року 0,00 грн. Тобто, позивачу було виплачено за 24 дні вересня 2024 року додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць (3333,3 грн за день). Однак, з 25.09.2024 по 24.10.2024 (період перебування у відпустці після тяжкого поранення) позивачу не було виплачено належної додаткової грошової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць. Даний факт не міг залишитись поза увагою юридичної служби військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим командиру танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 було надано всі належні документи для оформлення доплати Позивачу за період з 25.09.2024 по 24.10.2024.

У зв`язку з чим, командиром танкового батальйону було подано рапорт на доплату солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць за період з 25.09.2024 по 24.10.2024. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.06.2025 №1594 про встановлення та виплати премії і одноразових видів грошового забезпечення у травні 2025 року солдату ОСОБА_1 виплачено додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць з 25.09.2024-30.09.2024 (6 днів) та з 01.10.2024-24.10.2024 (24 дні).

Також зазначено, що згідно довідки-розрахунку грошового забезпечення від 25.06.2025 №0989/10/2454 підтверджується виплата позивачу вищезазначеної додаткової грошової винагороди. Довідково розписано, що позивач отримав з 25.09.2024 по 30.09.2024 додаткову грошову винагороду в сумі 20000 грн., загальна сума за вересень 2024 року 100000 грн. З 01.10.2024 по 24.10.2024 отримав додаткову грошову винагороду в сумі 77419,35 грн. Тобто, позивачу здійснено всі належні виплати в повному розмірі.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.10.2024 №307 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці (з 25.09.2024 по 24.10.2024) був направлений на огляд військово-лікарської комісії до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, м. Вінниця.

Просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

07.09.2024, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Калинівка, Донецька область отримав поранення, пов`язане з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми №69/666 від 20.09.2024.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2024 №254 солдат ОСОБА_1 з 07.09.2024 вибув на лікування у зв`язку з пораненням.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.09.2024 №271 солдат ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування після поранення на 30 діб з 25.09.2024 по 24.10.2024.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.10.2024 №307 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці (з 25.09.2024 по 24.10.2024) був направлений на огляд військово-лікарської комісії до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, м. Вінниця.

12.11.2024 позивачем було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому порушувалось питання про виплату додаткової грошової допомоги у зв`язку в отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 10.09.2024 по 24.09.2024, у зв`язку з перебування па стаціонарному лікуванні у медичному закладі. Доказів розгляду даного рапорту суду не надано.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17.03.2025 №77 солдат ОСОБА_1 з 25.01.2025 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знятий з усіх видів забезпечення.

В даній справі спірним є питання виплати додатковї винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць передбаченої Постановою Кабінетів Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період вересень-жовтень 2024 року.

Відповідно до наданої відповідачем довідки-розрахунку грошового забезпечення від 30.04.2025 №0989/10/1640 позивач отримав додаткову грошову винагороду за вересень 2024 року в сумі 80000 грн, за жовтень 2024 року 0,00 грн.

Тобто, позивачу було виплачено за 24 дні вересня 2024 року додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць (3333,3 грн за день).

Командиром танкового батальйону було подано рапорт на доплату солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць за період з 25.09.2024 по 24.10.2024.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.06.2025 №1594 Про встановлення та виплати премії і одноразових видів грошового забезпечення у травні 2025 року солдату ОСОБА_1 виплачено додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць з 25.09.2024-30.09.2024 (6 днів) та з 01.10.2024-24.10.2024 (24 дні).

На підтвердження даної виплати надано до суду довідку про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, згідно якої видно суму доплати позивачу, а саме: 95958,06 грн. Згідно довідки-розрахунку грошового забезпечення від 25.06.2025 №0989/10/2454 підтверджується виплата позивачу вищезазначеної додаткової грошової винагороди. Відповідачем деталізовано, що позивач отримав з 25.09.2024 по 30.09.2024 додаткову грошову винагороду в сумі 20000 грн., загальна сума за вересень 2024 року 100000 грн. З 01.10.2024 по 24.10.2024 отримав додаткову грошову винагороду в сумі 77419,35 грн. Також до суду подано довідки про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів за жовтень та грудень 2024 року, згідно яких позивачу виплачено кошти на загальну суму 105561,22 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 статті 1 Закону № 2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (надалі - Закон № 389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Так, позивач призваний на військову службу по мобілізації в особливий період та під час проходження військової служби отримав травму, внаслідок чого перебував на лікуванні, що, на його переконання, надає право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі - Постанова № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, у разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000 грн.

Разом із тим аналіз наведених положень Постанови № 168 свідчить про необхідність встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;

2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Аналогічні за змістом приписи містить і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 № 260 (надалі - Порядок № 260), відповідно до пункту 10 розділу XXXIV якого у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) ,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення) ,- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) ,- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відтак обов`язковою та необхідною умовою для виплати військовослужбовцю збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я є пов`язаність такого лікування (поранення, травми, каліцтва) саме із захистом Батьківщини, тобто безпосередньої участі особи у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

За наведеного правового регулювання слід виснувати, що поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку Постанови № 168 у розмірі до 100000 гривень, зумовлює збереження права особи на отримання згаданої винагороди у розмірі до 100000 гривень як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці після лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.

Встановлені вище обставини та надані сторонами документи свідчать, про те, що позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та перебував в період з 07.09.2024 по 24.10.2024 на стаціонарному лікуванні в наслідок цього поранення.

Твердження позивача про те, що відповідачем не у повному обсязі виплачено додаткову винагороду за спірний період, спростовуються довідкою-розрахунку грошового забезпечення від 30.04.2025 №0989/10/1640 з якої встановлено, що позивач отримав додаткову грошову винагороду за вересень 2024 року в сумі 80000 грн. (за 24 дні вересня 2024 року) додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць (3333,3 грн за день); довідками про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів за жовтень та грудень 2024 року, згідно яких позивачу виплачено кошти на загальну суму 105561,22 грн.; довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, згідно якої видно суму доплати позивачу , а саме: 95958,06 грн. (за період з 25.09.2024-30.09.2024 (6 днів) та з 01.10.2024-24.10.2024 (24 дні)), що також підтверджується довідкою-розрахунком грошового забезпечення від 25.06.2025 №0989/10/2454.

Позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо не нарахування позивачеві належних йому сум виплат задоволенню не підлягають, оскільки вказана бездіяльність жодними доказами не підтверджена (позивачем таких доказів суду не надано) та судом не встановлена, а додані до позову копій виписки форми ОК-5, свідчать про виплату певних сум коштів, які були нараховані позивачеві у певний період із відміткою про сплату єдиного внеску, проте без зазначення розрахунку підстав та порядку даної виплати, окрім того, судом враховується і те, що наведені позовні вимоги не є ефективним способом захисту порушеного права у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки визнання такої бездіяльності протиправною саме по собі не може призвести до потрібних результатів, наслідків, що дає найбільший результат (як-от, наприклад: стягнення суми за весь час затримки).

Відтак правові підстави стверджувати про допущену відповідачем протиправну бездіяльність в питанні виплати позивачу грошового забезпечення відповідно до Постанови №168 за спірний період пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування у суду відсутні.

Окремо період находження позивача на лікуванні, у розрізі кожного місяця по дням, позивачем не оскаржується, а тому оцінка даним обставинам не надається.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності даються підстави для висновку, що у спірних правовідносинах відповідач, нараховуючи та виплачуючи позивачу додаткову винагороду за спірний період (вересень жовтень 2024 року), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством. Жодних доказів протилежного учасниками справи не надано, в матеріалах справи такі відсутні і судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

У п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За наведеного, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому у позові слід відмовити.

Правові підстави для застосування ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11.07.2025.

Суддя Т.В.Загацька