Справа № 420/38854/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:

- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 й п. 3 ч. 12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я,

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за .п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 й п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що з 24.04.2024 по т.ч. проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 (стрілецький батальйон, що перебуває в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , якій повністю підпорядкований та на повному забезпеченні якої перебуває). При цьому, за твердженнями позивача, він має право на звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 та аб. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232- XII), а саме - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, у зв`язку із чим особисто звертався до відповідача, однак отримав відмову у звільненні, яку вважає протиправною, прийнятою без належного дослідження фактичних обставин на підставі хибних висновків, що й зумовило подання цього позову до суду.

Ухвалою суду від 20.12.2024 відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 повністю та зазначає, що за результатом аналізу рапорту на звільнення позивача було встановлено, що в переліку доданих документів відсутній акт обстеження сімейного стану військовослужбовця, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд. Крім того, із наданих до рапорту документів встановлено, що ОСОБА_2 має ще одного сина, який зобов`язаний здійснювати догляд за батьком відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, відтак дана обставина виключає відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд і спростовує наявність в позивача підстави для звільнення за сімейними обставинами. Дана інформація доведена до позивача листом від 31.10.2024 вих. №9885, який позивач долучає до своєї позовної заяви. Враховуючи те, що позивачем не додано всіх необхідних документів, передбачених Додатком 19 та не доведено відсутність інших осіб першого або другого ступеня споріднення, які також зобов`язані відповідно до Сімейного кодексу України доглядати та утримувати його батька, звільнення позивача за сімейними обставинами - неможливе і підстави для визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними - відсутні.

Крім того, звертає відповідач увагу також і на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже відповідно до ч.5 ст.122 КАСУ, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, позивач отримав рішення командира військової частини НОМЕР_1 з відмовою про його звільнення 31.10.2024 року за вих. №9885, а до суду звернувся 14.12.2024 року, тобто з пропущенням встановленого законодавством місячного строку. Відтак відповідно до ст. 169 КАСУ дана позовна заява має бути залишена суддею без руху та надано строк на усунення недоліків.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.09.2023 призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військову частину НОМЕР_3 ; з 24.04.2024 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 (стрілецький батальйон, що перебуває в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , який підпорядкований та на повному забезпеченні якої перебуває), що підтверджується даними військового квитка НОМЕР_4 ОСОБА_1 , копія якого міститься у справі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач має батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №883111, являється інвалідом ІІ групи (загальне захворювання).

Також, в матеріалах справи наявна копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 24.07.2024, згідно якої ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, 2 грн, загальне захворювання (№), довічно.

Відповідно до наявної у справі копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що 08.06.2024 складено відповідний актовий запис №10. Вказані відомості також підтверджуються повним витягом №1 від 02.10.2024 з ДРАЦС громадян щодо актового стану про шлюб.

11.07.2024 депутатом Ананьївської міської ради складено акт підтвердження проживання без реєстрації, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 16.11.2001, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , дійсно проживає разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який з 14 вересня 2023 року мобілізований до лав ЗСУ (зі слів свідків), ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Також, згідно із вказаним вище актом, ОСОБА_1 здійснював догляд за ОСОБА_2 до 14.09.2023, оскільки останній за станом здоров`я, не здатний самостійно себе обслуговувати та потребує постійного догляду (зі слів свідків). ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_9 , виданий 5123 06.09.2019 року, з 2005 року за адресою АДРЕСА_1 не проживає. У 2019 році виїхав за кордон. Син ОСОБА_6 та онуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 родинних стосунків з ОСОБА_2 не підтримують (встановлено при спілкуванні зі свідками-сусідами).

15.07.2024 Байтальським старостинським округом Ананьївської міської територіальної громади складено довідку №385 про склад сім`ї, відповідно до якої, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в склад сім`ї входить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (підстава: Акт підтвердження проживання без реєстрації від 11.06.2024).

20.09.2024 державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. посвідчено заяву ОСОБА_2 , про здійснення догляду за ним, як за особою, з інвалідністю ІІ групи молодшим сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично його утримує.

У серпні 2024 (без зазначення числа місяця) позивач звернувся до командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив клопотання перед вищим командуванням про звільнення його, стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_9 з військової служби на підставі пп. г, п.2, ч.4, ст. 26 Закону України «Про військову службу і /військовий обов`язок» - за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю II групи за відсутності інших родичів першого або другого ступеня спорідненості). Вказав, що проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України не бажає. Просив його особову справу військовослужбовця направити до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

До рапорту позивач додав такі документи: Копію довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_10 ; Копію індивідуальної програми реабілітації інваліда; Копія довідки з пенсійного фонду; Копія висновку ЛКК; Копія паспорта батька ОСОБА_10 ; Копію свого паспорта ОСОБА_9 ; Копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; Копія свідоцтва про одруження ОСОБА_10 ; Копія свідоцтва про розлучення ОСОБА_10 ; Витяг №2369; Довідка фактичного місця проживання №397; Довідка про склад сім`ї №389; Довідка про склад сім`ї №385; АКТ підтвердження проживання без реєстрації.

Рапорт позивача з клопотаннями командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та командира військової частини НОМЕР_2 були направлені на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 .

Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №7340, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , у задоволенні клопотання позивача було відмовлено та таке було повернуто без затвердження, з тих підстав, що до рапорту не надано доказів відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його батька, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Також, відповідач у листі від 20.08.2024 зазначав, що так як із акту підтвердження проживання без реєстрації від 11.07.2024 Ананьївської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 має ще одного сина гр. ОСОБА_6 , який зобов`язаний здійснювати догляд за престарілим батьком у відповідності до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України. До документів також не надано нотаріально засвідченої заяви гр. ОСОБА_2 про його згоду на здійснення догляду сином солдатом ОСОБА_1 .

Позивач повторно звернувся із рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп.г п. 2 ч. 4 ст. 26 й абз. 13 п. З ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, який було направлено на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 ,

У своєму рапорті позивач доповідав, що його батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю II групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 883111 від 09.07.2024, а також висновком лікарсько-консультативної комісії від 16.07.2024 № 320, та наголосив, що підставою для звільнення є саме необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, що є особою з інвалідністю ІІ групи. Також вказав, беручи до уваги відповідь командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №7340, що його рідний брат, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично самоусунувся від утримання батька та є непрацездатним в силу п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», оскільки не проживає на території України з 29.10.2021 та взагалі не підтримує родинних зв`язків з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, тільки позивач, є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи, оскільки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , й так перебуває на моєму фактичному матеріальному утриманні, але за станом свого здоров`я потребує постійного догляду.

Вказував позивач у своєму рапорті і про виконання вимоги командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 № 7340 щодо надання належним чином засвідченої копії нотаріально посвідченої заяви батька від 20.09.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 2945. Зазначив про відсутність бажання продовжувати військову службу, відсутність бажання у зв`язку зі станом здоров`я проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю та відмову від обстеження військово-лікарською комісією відмовляюсь через наявність поважних причин у вигляді сімейних обставин (аб. 7 п. 235 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008). Просив надіслати особову справу на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ).

До рапорту ОСОБА_1 були додані наступні документи: ІНФОРМАЦІЯ_9 посвідчені копії стр. 1-11 паспорта ОСОБА_2 , на 3-х арк.; Нотаріально посвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК від 09.07.2024 883111, на 1-му арк.; Нотаріально посвідчена копія ІПР від 09.07.2024 № 869, на 3-х арк.; Нотаріально посвідчена копія висновку ЛКК від 16.07.2024 № 320, на 1 -му арк.; Нотаріально посвідчена копія заяви ОСОБА_2 від 20.09.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 2945, на 2-х арк.; Нотаріально посвідчена копія свідоцтва серії НОМЕР_6 від 08.06.2024, зареєстрованої в реєстрі за №2945 , на 2-х арк.; Нотаріально посвідчена копія повного витягу № 1, на 4-х арк.; Копія Довідки про склад сім`ї від 15.07.2024 № 385, на 1 -му арк.; Копія витягу від 16.07.2024 № 2369, на 1 -му арк.; Копія акта від 11.07.2024, на 1 -му арк.; Копія відповіді від 23.07.2024 № 844/24.22-19, на 2-х арк.; Нотаріально посвідчені копії стр. 1-3,8-11 паспорта ОСОБА_1 , на 3-х арк.; Нотаріально посвідчена копія повного витягу №0, на 4-х арк.; Копія довідки про склад сім`ї від 15.07.2024 № 387, на 1 -му арк.; Копія відповіді від 20.08.2024 № 7340, на 1-му арк.; Копія паспорта (ID-картки) ОСОБА_6 , на 1-му арк.; Нотаріально посвідчена копія повного витягу №2, на 4-х арк.; Копії стр. паспорта громадянина України для виїзду за кордон, на 4-х арк.; Копія відповіді від 17.09.2024 № 19/П-12803/13878 про перетин ОСОБА_6 державного кордону України, на 1-му арк.

За результатом розгляду рапорту позивача, військовою частиною НОМЕР_1 листом від 31.10.2024 №9885, за підписом командира військової частини було повідомлено про відмову у задоволенні клопотання з тих підстав, що із наданих до рапорту документів вбачається, що ОСОБА_2 має ще одного сина гр. ОСОБА_6 , який зобов`язаний здійснювати догляд за престарілим батьком у відповідності до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України та також зауважив, що право вибору одного із синів, щодо утримання надається лише у випадку перебування обох синів на військовій службі.

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Як визначено статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-ХІІ.

При цьому підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби встановлені у частині 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1); під час воєнного стану (пункт 2).

Таким чином, з огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, підстави звільнення його з військової служби визначені у пункті 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, а саме : пп. г - через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Разом з цим, відповідно до частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, на таких підставах під час дії воєнного стану, зокрема - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, однією із підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами визначено необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Абзацом 6 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 (далі - Перелік № 413) передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

У контексті викладено слід відмітити, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, а висновком лікарсько-консультативної комісії може бути підтверджено необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною.

Як свідчать матеріали справи, спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю батька ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, тобто особою, яка досягла повноліття.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач, призваний на військову службу під час мобілізації, подав відповідний рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , інвалідом ІІ групи, який потребує постійного стороннього догляду, на підтвердження чого до рапорту позивачем, зокрема, було долучено копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №883111, виданої безстроково 09.07.2024 (підстава акт огляду МСЕК №873/7).

З дослідженої судом наявної у матеріалах копії указаної вище довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №883111, виданої безстроково 09.07.2024 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності, загальне захворювання, висновок про умови та характер праці відсутній, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності також не вказані.

Суд вважає за необхідне зазначити, що процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 (далі - Положення).

Підпунктом 1 пункту 11 Положення встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

При цьому, відповідно до абзацу третього пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 189 від 09.04.2008, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.06.2021 за № 731/36353 (далі - Порядок № 189), лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Разом з тим, підпунктами 2-3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 189 передбачено, що до основних завдань ЛКК належить здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності та надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження.

Відтак, МСЕК наділені більш ширшими повноваження та мають право формувати висновок для осіб віком понад 18 років за результатами розгляду документів, а ЛКК лише висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Так, аналізуючи наведені нормативні акти в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Що стосується довідки до акта огляду МСЕК від 09.07.2024 серії 12ААГ №883111, згідно якої ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, то вона не містить посилань на те, що ОСОБА_2 потребує постійного догляду та не здатний до самообслуговування, та взагалі не містить будь-яких рекомендацій щодо умов та характеру праці та так само і щодо заходів відновлення працездатності.

Отже, на думку суду, вказані обставини свідчать про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби з підстав, визначених підпунктом «г» пункту 2 частини ч.4 статті 26 та п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що положення Переліку № 413 деталізують приписи Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначені у підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26, суперечність правових норм одна одній відсутня. При цьому, вказаний Закон встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів та перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини, у той час приписи Переліку № 413 розмежовують повноваження таких органів в залежності від віку суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів (ЛКК і МСЕК) підтверджувати ідентичні обставини.

Окрім того, суд також звертає увагу, що обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- наявність члена сім`ї, який є особою з інвалідністю I або II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї, який є особою з інвалідністю I або II групи;

- відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Разом з цим, як встановлено судом у листі військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 №9885 за результатами розгляду рапорту позивача ОСОБА_1 до свого рапорту не додав документи, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або те, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки згідно поданих документів у ОСОБА_2 є ще один син ОСОБА_6 , та якого не звільнено від обов`язку утримувати батька.

В свою чергу за твердженнями позивача, ОСОБА_6 самоусунувся від виконання свого обов`язку по догляду за батьком, постійно проживає за кордоном.

Оцінюючи такі доводи сторін, суд наголошує, що за змістом положень підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ умовою для звільнення з військової служби по мобілізації на період дії воєнного стану через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, є відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

При цьому, визначення інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у Законі №2232-XII не міститься.

Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Водночас, при повній або частковій відсутності норм, які регулюють певні суспільні відносини, можливо застосувати аналогію закону, тобто, вирішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки.

Абзацами 1, 3 частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Приписами абзацу 2 частини 1 статті 1265 Цивільного кодексу України унормовано, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , та останні є особами першого ступеня спорідненості. Позивач підтверджує наявність у нього рідного брата

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Згідно зі статтею 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

В матеріалах справи відсутні та відповідачу разом з рапортом про звільнення позивачем не надавались докази, які б підтверджували наявність об`єктивних обставин, через які ОСОБА_6 не може доглядати у разі такої необхідності за своїм батьком ОСОБА_2 .

Лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.09.20.24 №19/П-12803/13878 не засвідчує таких обставин.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді рапорту позивача відповідачем обґрунтовано зроблено посилання на наявність у ОСОБА_2 ще одного сина, ОСОБА_6 , який зобов`язаний здійснювати догляд за престарілим батьком, а перебування останнього за кордоном, та не підтримання ним зв`язків із батьком на переконання суду, не є підставою для звільнення з військової служби позивача згідно з вимогами підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд відхиляє за необґрунтованістю посилання відповідача у відзиві на пропуск позивачем встановленого законом строку для подання цього позову, позаяк лист відповідача про відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення від 31.10.2024 був зареєстрований у ВЧ НОМЕР_2 за вхід. №1394 - 01.11.2024, доказів ознайомлення позивача із відмовою відповідачем не надано. За доводами позивача з листом військової частини НОМЕР_1 він ознайомився 01.12.2024. Позов до суду подано 14.12.2024 через Електронний Суд, на думку суду, з дотриманням встановлених законом строків.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

На підставі вкладеного, керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА

.