Справа № 380/24746/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький р-н., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22 (далі відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.01.2025, позивач просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 ХІІ, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) України за період з 01.04.1994 по 04.08.2003 та з 18.02.2015 по 05.12.2024 (час подання позову), а також з 11.12.2014 по 18.02.2015 на посаді державної служби Львівської обласної державної адміністрації з: 01.04.1994 по 03.01.1997 в (ДПІ)ДПА у Залізничному районі м. Львова а саме з: 01.04.1994 на посаді старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; 01.08.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; 01.09.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПІ по Залізничному районі м. Львова; на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПА по Залізничному районі м. Львова; з 04.01.1997 по 04.08.2003 в ДПА по Львівській області а саме з: 04.01.1997 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу організації податкових розслідувань ДПА у Львівській області; 22.06.1999 на посаду начальника дослідчої перевірки управління податкових розслідувань УПМ ДПА по Львівській області; 07.08.2000 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в галузі паливно енергетичного комплексу та фінансово кредитної системи; 23.02.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в пріоритетних галузях економіки; 05.10.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу контролю сплати непрямих податків; 08.10.2002 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу сплати ПДВ та акцизного збору по час звільнення 04.08.2003 за власним бажанням. З 11.12.2014 по 17.02.2015 на посаді консультанта патронажної служби апарату обласної державної адміністрації, як працівник патронажної служби Львівської обласної державної адміністрації . З 18.02.2015 по 05.12.2024 (час подання позову) у Головному управлінні ДФС (ДПС) у Львівській області а саме з: 18.02.2015 на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області по 19.09.2016 час звільнення з посади в зв`язку зі зміною структури та штатної чисельності. 27.06.2018 р. поновлений на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області відповідно до Постанови ВС від 27.06.2018 №813/3623/16,наказ про звільнення від 19.09.2016 року анульовано 07.09.2018, з 12.10.2018 на посаді начальника Сокальської ДПІ Червоноградського управління Головного Управління ДПС у Львівській області; 17.09.2019 р. посаді начальника Сихівської ДПІ Галицького управління Головного Управління ДПС у Львівській області; з 29.10.2020 на посаді начальника відділу перевірок у сфері торгівлі управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Львівській області; з 16.04.2021 на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу по 05.12.2024 (по час подання позову);

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №84 від 14.11.2024, яким відмовлено у переведенні ОСОБА_1 із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889- VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 , з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 07.11.2024 на підставі заяви зареєстрованою за №10615 та доданих до неї документів в тому числі довідок Головного управління ДПС України у Львівській області про складові (інші) заробітної плати від 07.11.2024 р.: №637-13-01-10-00-11; №98-13-01-10-21; №638-13-01-10-00-11 (складені відповідно до додатку № 4;5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622 зі змінами і доповненнями внесеними Постановою КМ № 823 від 12.07.2024) для призначення пенсії державного службовця який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби.

Ухвалою від 16.12.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 08.07.2025 суд відмовив у прийнятті до провадження заяви представника позивача про збільшення позовних вимог від 09.04.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, її територіальних органів. Відтак ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно відмовило в проведенні перерахунку пенсії.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Враховуючи, що станом на 01.05.2016, на день набрання чинності Законом №889, стаж державної служби у позивача відсутній, отже норми а ні п.10, а ні п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, не дотримуються, а отже, позивач немає права на перерахунок пенсії - перехід на пенсію за іншим Законом відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки у позивача відсутній стаж державної служби необхідної тривалості, чим порушено вимоги пунктів 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, право на пенсію за нормами Закону №889 в нього відсутнє.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що періоди роботи в органах державної податкової служби не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що позивачу згідно статті 343,1 Податкового кодексу України присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання згідно даної статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується, і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

07.11.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До вказаної заяви долучив Довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби № 637-13-01-10-00-11 від 07.11.2024, №638-13-01-10-00-11 від 07.11.2024, № 98-13-01-10-21 від 07.11.2024.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким було прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до рішення №94 від 14.11.2024 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Також зазначено, що згідно статті 24 Закону 3723 визначено, що прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються. Класифікація посад та порядок встановлення рангів державних службовців визначено у статтях 25 та 26 Закону № 3723. Таким чином посади службовців в період-перебування на яких присвоєно спеціальне звання, не належать до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723. Оскільки в ОСОБА_1 відсутній стаж державної служби необхідної тривалості, чим порушено вимоги пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889., право на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» №889-VIII в нього відсутнє.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Аналіз частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 10 років стажу державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку, та перебування на час досягнення пенсійного віку на посаді державної служби, наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Як видно із записів трудової книжки, серії НОМЕР_2 , позивач працював:

- 01.04.1994 прийнятий на посаду старшого державного податкового ревізора -інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова;

- 04.04.1994 прийняв присягу державного службовця;

- 01.08.1994 переведений на посаду головного державного податкового ревізора -інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова;

- 01.09.1994 переведений на посаду головного державного податкового ревізора -інспектора відділу податкових розслідувань ДПІ по Залізничному районі м. Львова ;

- 17.11.1994 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби І рангу;

- 26.11.1996 переведений на посаду головного державного податкового ревізора -інспектора відділу податкових розслідувань ДПА по Залізничному районі м. Львова;

- 04.01.1997 зарахований на посаду головного державного податкового ревізора -інспектора відділу організації податкових розслідувань ДПА у Львівській області;

- 22.06.1999 переведений на посаду начальника дослідчої перевірки управління податкових розслідувань УПМ ДПА по Львівській області;

- 05.07.1999 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби ІІІ рангу;

- 07.08.2000 переведений на посаду заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в галузі паливно енергетичного комплексу та фінансово кредитної системи;

- 23.02.2001 переведений на посаду заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в пріоритетних галузях економіки;

- 05.10.2001 переведений на посаду заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу контролю сплати непрямих податків;

- 01.06.2002 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби ІІ рангу;

- 08.10.2002 переведений на посаду заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу сплати ПДВ та акцизного збору;

- 04.08.2003 звільнений з займаної посади за власним бажанням;

- 11.12.2014 призначений на посаду консультанта патронажної служби апарату обласної державної адміністрації як працівник патронажної служби Львівської обласної державної адміністрації;

- 11.12.2014 присвоєно 11 ранг державного службовця;

- 18.02.2015 призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області;

- 11.09.2015 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу;

- 19.09.2016 звільнений з посади в зв`язку зі зміною структури та штатної чисельності;

- 27.06.2018 поновлений на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області відповідно до Постанови ВС від 27.06.2018 р. №813/3623/16, наказ про звільнення від 19.09.2016 року анульовано 07.09.2018;

- 12.10.2018 прийнятий в порядку переведення в ГУ ДФС у Львівській області на посаду начальника Сокальської ДПІ Червоноградського управління Головного Управління ДПС у Львівській області;

- 17.09.2019 прийнятий в порядку переведення в ГУ ДФС у Львівській області на посаду начальника Сихівської ДПІ Галицького управління Головного Управління ДПС у Львівській області;

-17.09.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця;

- 29.10.2020 переведений на посаду начальника відділу перевірок у сфері торгівлі управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Львівській області;

- 16.04.2021 призначений на посаду завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу;

- 19.09.2022 присвоєно 4 ранг державного службовця;

- 05.01.2024 продовжено строк перебування на державній службі на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу, відповідно до ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» ( зі змінами).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII.

Згідно з частинами 5-8 статті 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України "Про державну службу".

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, даною нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону України "Про державну службу" №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд висновує, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Отже, такий період роботи повинен зараховуватися до стажу державної служби, а тому доводи відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії держслужбовця є необґрунтованими.

Таким чином, позивач у відповідності до умов пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ на день набрання чинності вказаним Законом мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Відтак, враховуючи досягнення 60-річного віку та наявність страхового стажу понад 40 років, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відтак, суд встановив таке, що станом на дату звернення позивача до ГУ ПФУ у Львівській області (07.11.2024) у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, а саме:

- позивач досяг 60 річного віку;

- стаж державної служби станом на день набрання чинності Закону України Про державну службу від 10.12.2015 - понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Окрім цього, станом на 01.05.2016 продовжував працювати на посадах державної служби.

З огляду на викладене вище, суд висновує, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №84 від 14.11.2024 року щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання пенсійного органу, зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 ХІІ, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, а саме періодів, зокрема: з 16.04.2021 на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу по 05.12.2024 (по час подання позову), суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою за перерахунком пенсії 07.11.2024.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №84 від 14.11.2024 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за зверненням від 07.11.2024.

Відтак, суд розглядає справу в межах спірного періоду.

Станом на період виникнення спірний правовідносин, відповідачем не було порушено прав позивача щодо не зарахування періоду з 16.04.2021 на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу по 05.12.2024 (по час подання позову).

Враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене право, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити як передчасно заявлених.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання пенсійного органу перевести ОСОБА_1 , з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 07.11.2024 на підставі заяви зареєстрованою за №10615 та доданих до неї документів в тому числі довідок Головного управління ДПС України у Львівській області про складові (інші) заробітної плати від 07.11.2024: №637-13-01-10-00-11; №98-13-01-10-21; №638-13-01-10-00-11 (складені відповідно до додатку № 4;5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 зі змінами і доповненнями внесеними Постановою КМ № 823 від 12.07.2024) для призначення пенсії державного службовця який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, суд зазначає таке.

Обов`язок нарахувати та виплатити позивачу пенсію за наявності законних підстав покладається на відповідача.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позивач просить зобов`язати пенсійний орган здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII, при цьому, саме переведення на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII відповідачем не здійснено, тому підстави для та виплати пенсії з визначенням розміру пенсії відповідно до довідок Головного управління ДПС України у Львівській області про складові (інші) заробітної плати від 07.11.2024 №637-13-01-10-00-11; №98-13-01-10-21; №638-13-01-10-00-11, відсутні.

Суд дійшов висновку, що питання про виплату пенсії відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII, з визначенням розміру пенсії відповідно до довідок про складові (інші) заробітної плати від 07.11.2024 №637-13-01-10-00-11; №98-13-01-10-21; №638-13-01-10-00-11, без переведення на такий вид пенсії є передчасним, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку 3 з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних.

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності.

У силу положень пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, питання призначення пенсії вирішує орган до якого документи заявника передані в електронному вигляді за принципом екстериторіальності. У цьому випадку Головне управління Пенсійного фонду Львівській області виключно здійснило прийняття і обробку документів особи, яка звернулась за призначенням пенсії, натомість оскаржене рішення приймало ГУ ПФУ у Вінницькій області.

З метою повного відновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 ХІІ, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) України за період з 01.04.1994 по 04.08.2003 та з 18.02.2015 по 05.12.2024 (час подання позову), а також з 11.12.2014 по 18.02.2015 на посаді державної служби Львівської обласної державної адміністрації з: 01.04.1994 по 03.01.1997 в (ДПІ)ДПА у Залізничному районі м. Львова а саме з: 01.04.1994 на посаді старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; 01.08.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; 01.09.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПІ по Залізничному районі м. Львова; на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПА по Залізничному районі м. Львова; з 04.01.1997 по 04.08.2003 в ДПА по Львівській області а саме з: 04.01.1997 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу організації податкових розслідувань ДПА у Львівській області; з 22.06.1999 на посаді начальника дослідчої перевірки управління податкових розслідувань УПМ ДПА по Львівській області; з 07.08.2000 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в галузі паливно енергетичного комплексу та фінансово кредитної системи; 23.02.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в пріоритетних галузях економіки; з 05.10.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу контролю сплати непрямих податків; з 08.10.2002 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу сплати ПДВ та акцизного збору по час звільнення 04.08.2003 за власним бажанням; 11.12.2014 по 17.02.2015 на посаді консультанта патронажної служби апарату обласної державної адміністрації, як працівник патронажної служби Львівської обласної державної адміністрації; з 18.02.2015 по 05.12.2024 (час подання позову) у Головному управлінні ДФС (ДПС) у Львівській області а саме з: 18.02.2015 на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області по 19.09.2016 час звільнення з посади; з 27.06.2018 на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області; з 12.10.2018 на посаді начальника Сокальської ДПІ Червоноградського управління Головного Управління ДПС у Львівській області; з 17.09.2019 посаді начальника Сихівської ДПІ Галицького управління Головного Управління ДПС у Львівській області; з 29.10.2020 на посаді начальника відділу перевірок у сфері торгівлі управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Львівській області; з 16.04.2021 на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу по 07.11.2024 (дату звернення) та перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 07.11.2024.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд встановив, що 18.10.2024 позивачем укладено Договір №14/24 про адвокатських послуг адвокатом Гордієнко О.Ю.

Згідно з долученого опису послуг на підставі договору, адвокат надав послуги :

- представництво та захист інтересів замовника в Львівському окружному адміністративному суді, підготовка позову про оскарження неправомірних дій пенсійного фонду, підготовка проектів усіх необхідних процесуальних документів, усні консультації з приводу спору та забезпечення участі адвоката в якості представника в судових процесах.

Відповідно до договору оплата здійснюється шляхом перерахунком суми визначеної п.3.1 на розрахунковий період Виконавця або готівкою у касу у сумі 2000,00 грн в якості попередньої оплати.

Суд важає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн у цій справі є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Відповідно до статті 139 КАС України з ГУ ПФУ у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13,14,72-76,139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №84 від 14.11.2024, яким відмовлено у переведенні ОСОБА_1 із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889- VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький р-н., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) зарахувати до стажу роботи , який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 ХІІ, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №889-VIII на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) України за період з 01.04.1994 по 04.08.2003 та з 18.02.2015 по 05.12.2024, з 11.12.2014 по 18.02.2015 на посаді державної служби Львівської обласної державної адміністрації з: 01.04.1994 по 03.01.1997 в (ДПІ)ДПА у Залізничному районі м. Львова а саме з: 01.04.1994 на посаді старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; з 01.08.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу аудиту юридичних осіб ДПІ по Залізничному районі м. Львова; з 01.09.1994 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПІ по Залізничному районі м. Львова; з 26.11.1996 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань ДПА по Залізничному районі м. Львова 04.01.1997 по 04.08.2003 в ДПА по Львівській області а саме з: 04.01.1997 на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу організації податкових розслідувань ДПА у Львівській області; з 22.06.1999 на посаду начальника дослідчої перевірки управління податкових розслідувань УПМ ДПА по Львівській області; з 07.08.2000 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в галузі паливно енергетичного комплексу та фінансово кредитної системи; з 23.02.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу перевірок в пріоритетних галузях економіки; з 05.10.2001 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу контролю сплати непрямих податків; з 08.10.2002 на посаді заступника начальника управління дослідчої перевірки, начальника відділу сплати ПДВ та акцизного збору по час звільнення 04.08.2003; з 11.12.2014 по 17.02.2015 на посаді консультанта патронажної служби апарату обласної державної адміністрації, як працівник патронажної служби Львівської обласної державної адміністрації; з 18.02.2015 по 05.12.2024 у Головному управлінні ДФС (ДПС) у Львівській області а саме з: 18.02.2015 на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області по 19.09.2016 час звільнення, з 27.06.2018 на посаді заступника начальника Сокальської ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області, з 12.10.2018 на посаді начальника Сокальської ДПІ Червоноградського управління Головного Управління ДПС у Львівській області; з 17.09.2019 посаді начальника Сихівської ДПІ Галицького управління Головного Управління ДПС у Львівській області; з 29.10.2020 на посаді начальника відділу перевірок у сфері торгівлі управління податкового аудиту Головного Управління ДПС у Львівській області; з 16.04.2021 на посаді завідувача сектору організації роботи ЦОП Львівської ДПІ Головного Управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу по 07.11.2024 (дата звернення).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький р-н., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 07.11.2024.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький р-н., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3633,60 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 40 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький р-н., м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.