Справа № 761/5392/25
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/5392/25
Провадження № 2-а/761/563/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Левицької Т.В.

при секретарі: Павлюк Т.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Бєляєвої А.П.,

розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 /далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 / про скасування постанови про адміністративне правопорушення № ЮС-61 від 31 січня 2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження по адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 січня 2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з правової роботи ОСОБА_2 складений адміністративний протокол № ЮС-61, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Причиною вказано, що останній 31 січня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Під час перевірки облікових даних було встановлено, що він не прибув до центру комплектування та соціальної підтримки по повістці № 1619143 від 01.01.2025 року. В порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, визначений частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим порушивши Правила військового обліку військовозобов`язаних, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Цього ж дня 31 січня 2025 року відносно позивача відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесена постанова № ЮС-61 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що відносно нього 31.01.2025 року складено протокол № ЮС-61 про адміністративне правопорушення та постанову № ЮС-61 про накладення на останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень. З вказаною постановою він не погоджується, просить скасувати як незаконну, оскільки будь-якої повістки про прибуття до центру комплектування та соціальної підтримки він не отримував, порушень закону не допускав та відповідно не вчиняв адміністративного правопорушення.

Вказує, що адресу проживання та реєстрації він не змінював, проживає та зареєстрований за тією самою адресою, яку зазначав при оновленні своїх облікових даних через застосунок Резерв+, а саме: АДРЕСА_2 . Крім того, він є студентом 1-го курсу Українського державного університету імені Михайла Драгоманова денної форми навчання. 14.01.2016 року він був взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Через застосунок Резерв+ 12.07.2024 року він оновив свої облікові дані та сформував військово-обліковий документ. 05.12.2024 року о 14 год. 00 хв. він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення своїх даних та здачі довідки з університету про те, що він є студентом першого курсу вказаного університету денної форми навчання, що підтверджується талоном № 175 на 05.12.2024 року на прийом до ТЦК. Однак у ТЦК документи в нього не прийняли, посилаючись на те, що йому ще не виповнилось 25 років, тому рекомендували звернутися до ТЦК після досягнення 25 років, тобто вже після Нового 2025 року.

В подальшому 28.01.2025 року приблизно о 09 год. 40 хв. йому зателефонувала співробітник поліції Шевченківського районного управління ГУ НП в м. Києві з номеру телефона НОМЕР_1 , яка представилась старшим лейтенантом ОСОБА_4 , повідомивши про те, що йому необхідно протягом п`ятьох днів з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Остання його попередила, що в разі неявки протягом п`яти днів його можуть оголосити в розшук через неявку по повістці, яку йому направляли.

Проте він стверджує, що взагалі не отримував жодної повістки ні через поштове відділення, ні через електронну пошту, ні через застосунок «Дія». Жодних повісток чи викликів до ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві він не отримував.

Наступного дня 29.01.2025 року в університеті він взяв довідку за формою № 9. 31.01.2025 року приблизно о 10 год. 30 хв. він прибув до ТЦК, де чекав в холі приміщення. Через деякий час до нього підійшли двоє поліцейських, які без черги провели його на другий поверх до кабінету юриста ІНФОРМАЦІЯ_6, де йому вручили для підпису протокол та оскаржувану постанову. Щодо надання відстрочки у зв`язку з тим, що він є студентом денної форми навчання, йому повідомили, що, оскільки він перебуває у розшуку, тому заява про надання відстрочки розглядатися не буде, а розшук буде знято лише після сплати ним штрафу.

Вважає, що підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача не було. Тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. є незаконною і підлягає скасуванню.

Також вказує, що в протоколі № ЮС-61 про адміністративне правопорушення не зазначено, що він є студентом І курсу Українського державного університету імені Михайла Драгоманова денної форми навчання, не вказано його сімейний стан, місце, дата та час його неприбуття до ТЦК, мета виклику, не конкретизовано, в чому саме полягає порушення ним наведених в оскаржуваній постанові загальних вимог закону.

Таким чином, вважає, що інформація, зазначена у протоколі та постанові про те, що позивач не прибув до центру комплектування та соціальної підтримки по повістці № 1619143 від 01.01.2025 року, спростовується викладеними вище обставинами та доданими до позову доказами, а, отже, не відповідає дійсності.

Відповідач направив до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу у позовних вимогах, посилаючись на те, що постанова № ЮС-61 від 31.01.2025 року винесена правомірно у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та неприбуття до ТЦК за повісткою. Повістка останньому була відправлена 04.01.2025 року через АТ «Укрпошта». Згідно з трекінгом АТ «Укрпошта» повістка не була вручена 10.01.2025 року у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Тому вважає, що ОСОБА_1 був належно сповіщений про виклик до ТЦК.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали адміністративний позов, просили скасувати постанову про адміністративне правопорушення № ЮС-61 від 31 січня 2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Зазначили, що позивач на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ у встановлений вказаним Законом строк 12.07.2024 року виконав обов`язок та уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку та інші персональні дані, що підтверджується повідомленням в застосунку «Резерв+», а саме: «дані уточнено вчасно» з номером в реєстрі «Оберіг» 1 за допомогою додатку «Резерв +». Будь-якої повістки про прибуття до центру комплектування та соціальної підтримки позивач не отримував, порушень закону не допускав та відповідно не вчиняв адміністративного правопорушення. Підтвердження про отримання позивачем повістки в матеріалах справи взагалі відсутнє, а саме відсутнє зворотнє повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення.

Заслухавши думку позивача та представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

31 січня 2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з правової роботи ОСОБА_2 складений адміністративний протокол № ЮС-61, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Причиною вказано, що останній 31 січня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Під час перевірки облікових даних було встановлено, що він не прибув до центру комплектування та соціальної підтримки по повістці № 1619143 від 01.01.2025 року. В порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, визначений частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим порушивши Правила військового обліку військовозобов`язаних, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Цього ж дня 31 січня 2025 року відносно позивача відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесена постанова № ЮС-61 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Вказана редакція ч. 3 ст. 210 КУпАП діє з 19.05.2024 відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, згідно з приміткою до вказаної статті, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згаданий вище Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.

Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Підпунктом 1.1 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Стаття 210 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті такого правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

При цьому, відповідачем як у протоколі, так і у постанові, не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним із зазначенням конкретного пункту, який позивач порушив, що є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи.

Таким чином, в оскаржуваній постанові начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не вказав який пункт вказаного Порядку був порушений позивачем, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідачем при винесенні постанови не враховано те, що позивач на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ у встановлений вказаним Законом строк 12.07.2024 року виконав обов`язок та уточнив адресу проживання, адресу електронної пошти, номери засобів зв`язку та інші персональні дані, що підтверджується повідомленням в застосунку «Резерв+», а саме: «дані уточнено вчасно» з номером в реєстрі «Оберіг» НОМЕР_2 за допомогою додатку «Резерв +».

Також відповідачем не враховано, що адресу реєстрації ОСОБА_1 не змінював, зареєстрований за тією самою адресою, яку зазначав при оновленні своїх облікових даних через застосунок Резерв+, а саме: АДРЕСА_2 . Крім того, він є студентом 1-го курсу Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, денної форми навчання /довідка з Українського державного університету імені Михайла Драгоманова від 28.01.2025 року № 29/25, довідка про здобувача освіти за даним Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 29.01.2025 року № 577879/.

Крім того, позивач 05.12.2024 року о 14 год. 00 хв. добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 з метою оновлення своїх даних та здачі довідки з університету, що підтверджується талоном № 175 на 05.12.2024 року на прийом до ТЦК.

Крім того, докази отримання позивачем повістки для явки до ТЦК в матеріалах справи відсутні, а саме відсутнє зворотнє повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, обов`язку доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Судом також встановлено, що жодних доказів, які б підтвердили порушення позивачем зазначених у постанові, крім викладених тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 обставин, не міститься.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягнення до відповідальності обставин.

У відповідності до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову № ЮС-61 від 31 січня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо ОСОБА_1 . При цьому, з урахуванням вимог п. 3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП України.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 210, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № ЮС-61 від 31 січня 2025 року про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, якою накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 17 000 гривень - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 31 січня 2025 року № ЮС-61.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок.

З урахуванням ч. 4 ст. 286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: