Справа № 201/4161/25
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/4161/25
Провадження № 2-а/201/52/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просив:

1.Визнати протиправною та скасувати постанову № 32/8/156/вн від 31 березня 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн.

2.Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 31.03.2025 відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 117 про адміністративне правопорушення, за змістом якого 31.03.2025 о 15:00 год встановлено, що громадянин ОСОБА_1 згідно зданими Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прибув за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 №381 від 04.10.2024 у визначений строк. Про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 30.11.2024 шляхом взаємодії реєстрів до органів Національної поліції сформовано звернення НОМЕР_2 . Таким чином, громадянин ОСОБА_1 в особливий період скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність. Зі змісту протоколу вбачається, що громадянину ОСОБА_1 було повідомлено те, що розгляд справи відбудеться об 18:00 год 31.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто за даними протоколу № 117 розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальної за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП мав відбутися в день складання протоколу.

Позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибуття 14.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому з метою повного та всебічного розгляду даної справи необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, відповідач наполягає на тому, що позивач не був у встановленому законом порядку повідомлений про необхідність прибуття по повістці 14.10.2024 об 11 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , адже відповідна повістка повернулась з відміткою про неотримання «відсутність адресата за вказаною адресою». В якості підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, до матеріалів справи надано: повістка №716371 від 18.10.2024; копія конверта з повісткою, який повернувся до відправника з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою».

Позивач зауважує, що його адреса, куди було направлено повістку збігається із адресою, яка вказана позивача у застосунку Резерв+. Так як, у застосунку Резерв+ зазначені всі необхідні відомості для вручення повістки, тому для доказу необізнаність позивача про надходження на його адресу повістки №301056 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , скеровано до Акціонерного товариства «Укрпошта» адвокатський запит щодо інформування адресата про надходження поштового відправлення, чи вказувався номер телефона адресата і чому поштове відправлення було повернуте відправнику. Відмітка відділення поштового зв`язку на листі №381 про «відсутність адресата за вказаною адресою» не відповідає дійсності, а тому позивач не був повідомлений про надходження на його адресу рекомендованого листа №381 з позначкою «Повістка ТЦК». Тобто, із незалежних ані від позивача, ані від відповідача причин, рекомендованій лист із повісткою про необхідність прибуття позивача на 14.10.2024 об 11 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не був отриманий отримувачем. Водночас відмітка про відсутність особи за адресою була проставлена не через фактичну відсутність адресату, а через неможливість поштового відділення забезпечити повідомлення особи про надходження такого листа. З огляду на приведене вище, вбачається відсутність у даній справі оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14.10.2024 об 11 годині 00 хвилин, а конверт з повісткою з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою» з огляду на встановлені вище у даній справі обставини не може бути взятий до уваги за основу в якості підтвердження обставин вручення повістки.

Рух справи, позиція відповідача.

09 квітня 2025 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 .

29 квітня 2025 року до суду відповідач надав копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , та направив відзив, у якому позовні вимоги не визнав, пославшись на наступне:

«31.03.2025 о 15.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено, що ОСОБА_1 згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прибув за викликом до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за повісткою № 301056 від 04.10.2025, яка згенерована з методом доставки «Доставка Укрпоштою». 15.10.2024 поштовим оператором «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_4 повернено рекомендований лист з описом вкладення № 381 з довідкою про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», внаслідок чого шляхом взаємодії реєстрів до органів Національної поліції сформовано звернення Е389873 від 30.11.2024.

Відповідно до положень абзацу третього підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (зі змінами), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Позивач на виконання вимог пункту першого частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 15.04.2024 №3633-ІХ під час уточнення своїх облікових даних адресою місця проживання зазначив АДРЕСА_2 .

В день виявлення порушення посадовою особою, уповноваженою у 2025 році складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення правил військового обліку, на Позивача було складено протокол № 117 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення Позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.03.2025 о 18.00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В протоколі з приводу інкримінованого порушення Позивач власноручно зазначив: «Прошу розглянути мій протокол як якомога скоріше». Будь-яких інших клопотань від ОСОБА_1 (позивача) не надходило.

За результатами розгляду адміністративного матеріалу рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлене постановою № 32/8/156/вн від 31.03.2025, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Це мінімальний штраф, що знаходиться в межах санкції, яка була чинна на день складання протоколу та накладення стягнення. Будь-який інший вид стягнення, крім штрафу, санкцією статті 210-1 не передбачено.

Під час розгляду адміністративного матеріалу та прийняття рішення про накладення стягнення у виді штрафу ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв виключно в межах повноважень.

Щодо зазначеного: «В якості підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, до матеріалів справи надано: повістка №716371 від 18.10.2024; копія конверта з повісткою. який повернувся до відправника з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою».

Викладене на сторінці 7 позовної заяви вірогідно не стосується спору у справі №201/6141/25. Повістку № 716371 від 18.10.2024 Позивачеві ІНФОРМАЦІЯ_5 не направляв!

Протокол про адміністративне правопорушення було складено на позивача за частиною третьою статті 210 КУпАП, а не статті 210-1 КУпАП.

Щодо позиції представника Позивача, що останнім було своєчасно уточнено персональні дані, а тому, на його думку, орган військового управління не повинен був направляти повістку ОСОБА_1 для уточнення персональних даних. Крім цього, Позивачем зазначено, що він оформив відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_6 підтверджує факт своєчасного оновлення персональних даних позивачем у строк, встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ.

Але Позивач тривалий час не вживав заходів для оформлення відстрочки в період проведення загальної мобілізації. Вперше ОСОБА_1 здійснив активні дії 20.03.2025 для оформлення відстрочки від призову на військову службу як здобувач професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» (пункт перший частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Така поведінка позивача суперечить вимогам закону».

Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

31.03.2025 відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 117 про адміністративне правопорушення, за змістом якого 31.03.2025 о 15:00 год встановлено, що громадянин ОСОБА_1 згідно зданими Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прибув за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 №381 від 04.10.2024 у визначений строк. Про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 30.11.2024 шляхом взаємодії реєстрів до органів Національної поліції сформовано звернення НОМЕР_2 .

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 в особливий період скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність.

Зі змісту протоколу вбачається, що громадянину ОСОБА_1 було повідомлено те, що розгляд справи відбудеться об 18:00 год 31.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто за даними протоколу № 117 розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальної за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП мав відбутися в день складання протоколу.

31.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_4 було винесено оскаржувану постанову №32/8/156/вн по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з чим позивач не згоден.

У своєму позові представник ОСОБА_1 , - адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна стверджує, що її довіритель не був обізнаний про те, що на адресу його проживання направлялася повістка про виклик до відповідача. Для доказу необізнаність позивача про надходження на його адресу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , скеровано до Акціонерного товариства «Укрпошта» адвокатський запит щодо інформування адресата про надходження поштового відправлення, чи вказувався номер телефона адресата і чому поштове відправлення було повернуте відправнику. Відмітка відділення поштового зв`язку на рекомендованому листі №381 про «відсутність адресата за вказаною адресою» не відповідає дійсності, а тому позивач не був повідомлений про надходження на його адресу цього листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Однак, до позовної заяви листування сторони позивача із Акціонерним товариством «Укрпошта» не додане, та висновок про те, що Відмітка відділення поштового зв`язку на листі №381 про «відсутність адресата за вказаною адресою» не відповідає дійсності, який зроблено в позовній заяві, документально не підтверджений.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21жовтня 1993 року № 3543-XII.

За визначенням абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, а Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закону № 3543, відповідно до частини 6 якої, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Отже, з набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2024 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочався особливий період.

Відповідно до положень частини 11 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

У статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, в тому числі й з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду (абзац другий частини першої зазначеної статті).

У пункті 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (із змінами), зазначено чіткий перелік поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), а саме:

-перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

-смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). Будь- які інші причини неприбуття за викликом не можуть вважатися поважними.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (пункт 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (із змінами)).

Як встановлено судом, 31.03.2025 о 15.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було виявлено, що ОСОБА_1 згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не прибув за викликом до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за повісткою № 301056 від 04.10.2025, яка згенерована з методом доставки «Доставка Укрпоштою».

15.10.2024 поштовим оператором «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_4 повернено рекомендований лист з описом вкладення № 381 з довідкою про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень абзацу третього підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (зі змінами), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Позивач на виконання вимог пункту першого частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 15.04.2024 № 3633-ІХ під час уточнення своїх облікових даних адресою місця проживання зазначив АДРЕСА_2 .

В день виявлення порушення посадовою особою, уповноваженою у 2025 році складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення правил військового обліку, на Позивача було складено протокол № 117 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення Позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.03.2025 о 18.00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В протоколі з приводу інкримінованого порушення Позивач власноручно зазначив: «Прошу розглянути мій протокол якомога скоріше». Будь-яких інших клопотань від ОСОБА_1 (позивача) не надходило.

За результатами розгляду адміністративного матеріалу рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 оформлене постановою № 32/8/156/вн від 31.03.2025, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Це мінімальний штраф, що знаходиться в межах санкції, яка була чинна на день складання протоколу та накладення стягнення. Будь-який інший вид стягнення, крім штрафу, санкцією статті 210-1 не передбачено.

Суд бере до уваги пояснення ІНФОРМАЦІЯ_5 , викладені у відзиві на позов щодо підтвердження ним факту своєчасного оновлення персональних даних позивачем у строк, встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ, та той факт, що Позивач тривалий час не вживав заходів для оформлення відстрочки в період проведення загальної мобілізації. Вперше ОСОБА_1 здійснив активні дії 20.03.2025 для оформлення відстрочки від призову на військову службу як здобувач професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» (пункт перший частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

З цього приводу у Постанові від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22, Верховний Суд звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки).

За таких обставин орган військового управління зобов`язаний був направити повістку Позивачеві, що ним і було здійснено.

Разом з тим, доводи, на які посилається позивач щодо помилковості проставлення підприємством АТ «Укрпошта» відмітки «відсутність адресата за вказаною адресою», що дало підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, під час розгляду даної справи за його позовом про скасування відповідної постанови, свого підтвердження не знайшли, оскільки сторона позивача, посилаючись на цей факт, жодних документальних підтверджень цьому в розпорядження суду не надала. Посилання сторони позивача на те, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно нього додано повістку №716371 від 18.10.2024, не відповідають дійсності, оскільки насправді ОСОБА_1 викликався до відповідача за повісткою №301056 від 04.10.2024, що підтверджено наданими матеріалами. Неприбуття до відповідача саме за цією повісткою ставиться йому в провину.

Надаючи оцінку зазначеному, суд враховує, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа №201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15.11.2018 (справа №524/7184/16-а).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що в даному випадку відповідачем і було зроблено.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд звертає увагу й на те, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Однак, у даному випадку, відповідачем надано докази, сукупність яких дозволяє дійти висновку про те, що під час розгляду адміністративного матеріалу та прийняття рішення про накладення стягнення у виді штрафу ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв в межах своїх повноважень. Порушень чинного законодавства, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови, судом не встановлено.

За таких умов, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи результати розгляду справи, на підставі ст.139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають, та мають бути віднесені на його рахунок. До того ж, позивач просить відшкодувати судові витрати за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_7 , який не є стороною у даній справі.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев