Справа № 280/567/25
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 липня 2025 року Справа № 280/567/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Анастасія Плюс» (69083, м. Запоріжжя, вул. Шевчука, 4-А; )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного підприємства «Агрофірма «Анастасія Плюс» (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.10.2024 № ПШ 04574, яка прийнята Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт відповідачем встановлено перевезення Приватним підприємством «Агрофірма «Анастасія Плюс» вантажів за відсутності документів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу про перевірку та адаптацію тахографа. Позивач наполягає на тому, що такий протокол у нього був (від 16.03.2023 № UA217-000666) та надавався при перевірці. При цьому, про нібито невідповідність характеристик пневматичних шин, зазначених у протоколі про перевірку та адаптацію тахографа, із характеристиками пневматичних шин, встановлених на транспортний засіб, позивач дізнався лише з відповіді Державної служби України з безпеки на транспорті (вих. від 15.11.2024). Крім того, на підсумкову відстань, яку автомобіль подолає за певний проміжок часу, цей фактор не впливає та не впливає на правильність роботи тахографа. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/567/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не видав, у поданому відзиві (вх. від 03.02.2025 № 5037) посилається на те, що під час перевірки водій не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу. Наданий під час проведення рейдової перевірки протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 16.03.2023 № UA217-000666 містить дані про розмір пневматичних шин, а саме 315/80 R22.5, але в ході проведення рейдової перевірки встановлено, що шини транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , мають розмір 295/80 R22.5. Тобто наданий водієм протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу є протермінованим, адже відбулась зміна розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу. Протерміновий протокол перевірки та адаптації тахографа є тотожним поняттям його відсутності. У задоволенні позову просить відмовити.

11.02.2025 представником позивача надано відповідь на відзив (вх. № 6303), в якій вона заперечує проти доводів відповідача.

20.02.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 8017).

10.03.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 11156).

25.03.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 14205), до яких додано відеозапис з бодікамери посадової особи Укртрансбезпеки, здійснений під час проведення рейдової перевірки 16.09.2024.

26.03.2025 від представника позивача надійшли заперечення (вх. № 14563), в яких вона просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів та повернути їх відповідачу, залишивши без розгляду.

31.03.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 15248).

Стосовно наданого відповідачем відеозапису, зробленого під час проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За правилами частин третьої, восьмої статті 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно додаткових пояснень відповідача, щоб отримати запис з бодікамери посадової особи Укртрансбезпеки необхідно робити відповідний запит до Відділу, який безпосередньо проводив рейдову перевірку. Відповідно, це потребує певного часу, який не збігся з поданням відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що відповідач обґрунтував неможливість подання зазначеного доказу разом із відзивом на позовну заяву, суд вважає за можливе прийняти його до розгляду та розглядати справу з урахуванням відеозапису, зробленого під час проведення перевірки. Відповідно, клопотання представника позивача про відмову у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів та повернення їх відповідачу, залишивши без розгляду, задоволенню не підлягає.

Крім того, обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 КАС України та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якої суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Аналізуючи зазначені норми КАС України, суд враховує, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у рішенні від 03.02.2025 у справі № 9901/189/21.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Приватне підприємство «Агрофірма «Анастасія Плюс» () зареєстроване в якості юридичної особи.

16.09.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № АР106017.

Відповідно до висновків акту перевірки позивач здійснював перевезення вантажу за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме чинного протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 .

22.10.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно суб`єкта господарювання Приватного підприємства «Агрофірма «Анастасія Плюс» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 04574 за допущення порушення статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 6.1 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, п. 3.3 розділу ІІІ наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, а саме: під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Позивач оскаржив постанову до Державної служби України з безпеки на транспорті, проте листом від 15.11.2024 № 10943/3.3/15-24 скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись з даною постановою, Приватне підприємство «Агрофірма «Анастасія Плюс» звернулося до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону № 2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Частиною восьмою статті 53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

У цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема: тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п. 1.5 Положення № 340; у редакції, чинній на час проведення перевірки).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

За правилами, встановленими п. 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Положеннями пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція № 385; тут та надалі у редакції, чинній на час проведення перевірки) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

У пункті 1.4 Інструкції № 385 зазначено, що у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні: адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності); ПСТ - пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції "майстерні або механіка" та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання (далі - Перелік).

Згідно з пунктами 3.3, 3.5 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники, серед іншого, забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, -застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій частини першої статті 60 Закону № 2344-III).

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 виконував перевезення вантажу на підставі товарно-транспортної накладної від 13.09.2024 № 872.

При цьому, згідно висновків акту перевірки від 16.09.2024 АР106017 перевезення вантажу здійснювалося за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме чинного протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 .

В той же час, позивач наполягає на тому, що ОСОБА_1 мав при собі протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 16.03.2023 № UA217-000666.

Судом досліджено протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 16.03.2023 № UA217-000666 та установлено, що він стосується транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , однак розмір пневматичних шин транспортного засобу у ньому зазначений як «315/80 R22.5».

Однак, відеозаписом з бодікамери посадової особи Укртрансбезпеки, здійсненим під час проведення рейдової перевірки 16.09.2024, підтверджується, що на транспортний засіб марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , встановлені пневматичні шини розміром 295/80 R22.5.

Згідно пункту 2.6 Інструкції № 385, ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Отже, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 16.03.2023 № UA217-000666 не є доказом наявності під час рейдової перевірки 16.09.2024 чинного протоколу про перевірку та адаптацію тахографа, оформленого у відповідності до вимог Інструкції № 385, оскільки автомобільний перевізник зобов`язаний при зміні розміру пневматичних шин на відповідному транспортному засобі пройти перевірку та адаптацію тахографа та отримати новий протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, де б було зазначено розмір пневматичних шин, який фактично встановлений у транспортному засобі.

Враховуючи, що водій під час проведення перевірки не мав документів, передбачених ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, то позивач допустив порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Покликання позивача на те, що про невідповідність характеристик пневматичних шин, зазначених у протоколі про перевірку та адаптацію тахографа, із характеристиками пневматичних шин, встановлених на транспортний засіб, він дізнався лише з відповіді Державної служби України з безпеки на транспорті (вих. від 15.11.2024) суд відхиляє, оскільки такі твердження спростовуються відеозаписом з бодікамери посадової особи Укртрансбезпеки, здійсненим під час проведення рейдової перевірки 16.09.2024.

Крім того, в акті перевірки від 16.09.2024 № АР106017 наявне посилання на відсутність у перевізника саме чинного протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 .

Посилання позивача на те, що розмір шин не впливає на відстань, яку автомобіль подолає за певний проміжок часу суд також відхиляє, оскільки в даному випадку до підприємства застосований адміністративно-господарський штраф за відсутність документа, передбаченого ст. 48 Закону № 2344-ІІІ.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням наведеного у сукупності суд доходить висновку про правомірність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.10.2024 № ПШ 04574 та відсутність підстав для її скасування. Отже, позовні вимоги Приватного підприємства «Агрофірма «Анастасія Плюс» задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «Агрофірма «Анастасія Плюс» (69083, м. Запоріжжя, вул. Шевчука, 4-А; ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 10.07.2025.

Суддя Ю.П. Бойченко