Справа № 140/7568/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7568/25
Волинський окружний адміністративний суд в складі судді Плахтій Н.Б., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі заявник, ФОП ОСОБА_1 ) до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виконавчому комітету Ратнівської селищної ради вчиняти дії з демонтажу належної ФОП ОСОБА_1 тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, що розміщена по АДРЕСА_1 згідно паспорту прив`язки №1 від 25.05.2020.

Вказана заява мотивована тим, що 23.05.2025 виконавчий комітет Ратнівської селищної ради прийняв рішення №169, яким затвердив акт робочої комісії з огляду тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, розміщеної по АДРЕСА_1 , щодо дотримання вимог паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1 від 25.05.2020 та анулював вказаний паспорт прив`язки.

ФОП ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим рішенням, у зв`язку з чим має намір звернутись до суду із відповідним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Позивач вказує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та законним інтересам в разі прийняття виконавчим комітетом Ратнівської селищної ради рішення про демонтаж вищевказаної тимчасової споруди до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки в разі анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди такий демонтаж передбачений пунктом 2.28 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (далі Порядок №244).

На думку позивача, невжиття заходів істотно ускладнить або навіть унеможливить ефективний захист його прав та законних інтересів, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи відповідно до вимог частини першої статті 154 КАС України.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою, третьою статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Суд зауважує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 по справі №580/5656/21.

При цьому Верховний Суд у постанові від 28.02.2024 у справі №380/14241/23 зазначив, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів заяви про забезпечення позову слідує, що ФОП ОСОБА_1 є власником тимчасової споруди, яка розташована на АДРЕСА_2 .

12.02.2025 виконавчий комітет Ратнівської селищної ради прийняв рішення №55, яким за зверненням ФОП ОСОБА_1 щодо продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності утворив робочу комісію з огляду тимчасової споруди щодо дотримання вимог паспорта прив`язки тимчасової споруди №1 від 25.05.2020 та затвердив склад вказаної комісії.

Відповідно до акту огляду тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , розміщеної за адресою: АДРЕСА_2 , щодо дотримання вимог паспорта прив`язки тимчасової споруди №1 від 25.05.2020 комісія дійшла висновку рекомендувати відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ратнівської селищної ради підготувати та подати на розгляд чергового засідання проєкт рішення про анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1 від 25.05.2020 ФОП ОСОБА_1 .

Рішенням від 23.05.2025 №169, яке позивач має намір оскаржити до суду, виконавчий комітет Ратнівської селищної ради анулював паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1 від 25.05.2020 ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1.3 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з пунктом 1.4 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності.

Пунктом 2.1 Порядку №244 передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).

Відповідно до пункту 2.26. Порядку №244 дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки ТС; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.

Відповідно до пункту 2.29 Порядку №244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди, така споруда підлягає демонтажу.

Отже, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди є підставою для демонтажу такої споруди.

У поданій заяві позивач зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та законним інтересам в разі прийняття виконавчим комітетом Ратнівської селищної ради рішення про демонтаж тимчасової споруди до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Суд наголошує, що заходи забезпечення можуть бути вжиті судом лише в межах позовних вимог.

При цьому в силу вимог пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Оскільки позивач не надав доказів існування рішення про демонтаж тимчасової споруди, тому в межах тих позовних вимог, з якими позивач має намір звернутись до суду, підстави для забезпечення позову у спосіб, заявлений ФОП ОСОБА_1 , відсутні.

Крім того, вказана у заяві про забезпечення позову адреса розміщення тимчасової споруди ( АДРЕСА_1 ) не узгоджується з дійсною адресою місцезнаходження такої споруди за матеріалами заяви ( АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій