Справа № 676/2468/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/2468/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондар О.О.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

08 липня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника відповідача Зозіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Кам`янець-Подільської міської ради на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства Кам`янець-Подільської міської ради про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства Кам`янець-Подільської міської ради про скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 29 березня 2025 року позивач отримав постанову КП №00012333 за порушення правил паркування. З винесеною постановою не погоджується, так як має право паркуватися в місті безоплатно, оскільки є інвалідом війни. Вказує, що інспектор з паркування не прийняла до уваги відповідний знак на автомобілі, який вказує на особливий статус Позивача. У зв`язку із чим просить скасувати вищевказану постанову.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2025 року постанову інспектора з паркування, відділу муніципальної інспекції Депатаменту житлово-комунального господарства Кам`янець-Подільської міської ради серії КП №00012333 від 29 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.152 КУпАП скасовано, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152 КУпАП закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що із доводами Позивача не погоджується, оскільки транспортний засіб позивачем було розташовано не на спеціальному місці позначеному спеціальним дорожнім знаком або дорожньою розміткою, а на загальному місці в межах майданчику для платного паркування. Крім того, розпізнавальний знак «Інвалід війни» який розміщено на ТЗ Позивача не відповідає вимогам Правил дорожнього руху.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 24 червня 2025 року.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи викладенні в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з"явився. Просив розглянути справу за його відсутності, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що до адміністративної відповідальності притягнуто власника транспортного засобу SMART FORTWO, з індивідуальним номерним знаком транспортного засобу ШАМАНЧИК, на якому 29.03.2025 року о 14:47 год. було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що розташований за адресою: м. Кам`янець-Подільський, просп. Грушевського (між входом у міський стадіон і вул. Князів Коріатовичів), код майданчика для платного паркування КР04, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком (схема майданчика для платного паркування транспортних засобів на просп. Грушевського (між входом у міський стадіон і вул. Князів Коріатовичів) - додаток 1) в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги» (фотофіксація транспортного засобу - додаток 2) та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП.

З копій Посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 16 грудня 2024 року та Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 виданого 19 лютого 2025 року вбачається, що Позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ч.7 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до п.5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. №585, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак Водій з інвалідністю.

Відповідно до п.4 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. №585, документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Згідно з вимогами розділів 33 та 34 ПДР місця для осіб з інвалідністю позначаються дорожніми знаками 5.42.1 або 5.42.2, якими позначаються місця для паркування із табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», а також дорожньою розміткою 1.35, що безпосередньо позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Колегія суддів враховує, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення, а не знак, який розташовується на автомобілі.

Так, із копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2024 року, виданого Департаментом соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради встановлено, що позивач є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Апеляційний суд також враховує, що місце для стоянки осіб з інвалідністю не було вільним, що підтверджується доданою представником відповідача фототаблицею, на якій зоображено, що поряд з автомобілем позивача, на місці паркування транспортних засобів знаходяться інші автомобілі. Вільні місця відсутні.

При цьому, представником відповідача в суді не доведено, що в місці платної парковки, де знаходився автомобіль позивача, були в наявності і спеціально обладнані та облаштовані місця призначені для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.152 КУпАП, - закриттю.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Кам`янець-Подільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08.07.2025 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.