Справа № 560/8118/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8118/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Транс-Авто-Д" до Державної митної служби України Хмельницька митниця про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Транс-Авто-Д" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної митної служби України Хмельницька митниця, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Хмельницької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000813від 09.12.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з твердженням Головного державного інспектора Хмельницької митниці Лопатинської Інною Вікторівною щодо відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки усі обов`язкові реквізити рахунку-фактури експортера від 28.11.2024 р. № 40/930/2024/FEW від 28.11.2024р. зазначено. Не дивлячись на те, що в рахунку-фактурі експортера від 28.11.2024 р. № 40/930/2024/FEW від 28.11.2024р. наявні усі обов`язкові реквізити працівниками Хмельницької митниці було винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000813 від 09.12.2024 року. Не погоджуючись з таким рішення Приватним підприємством "Транс-Авто-Д" в межах строку відведеного на адміністративне оскарження прийнятого рішення 31.12.2024 року, було направлено Скаргу на адресу Державної митної служби України, яку 13.01.2025 року, було розглянуто та залишено без задоволення. Враховуючи наведене Приватне підприємство "Транс-Авто-Д" не погоджується з прийнятим рішення та звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 14 травня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відмова Хмельницької митниці від 09.12.2024 №UА400040/2024/000813 в прийнятті МД №24UА46119 від 09.12.2024 митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з огляду на невідповідність оформлення декларації про походження, складеної на рахунку-фактурі експортера від 28.11.2024 №41/930/2024/FWE, є правомірною.

У відзиві на позов відповідач також просить для повного та всебічного встановлення обставин справи розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 260 КАС України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Згідно з ч. 5-6 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо, зокрема, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Згідно з п. 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження категорії справ, визначені ч. 4 ст. 12 КАС України.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Крім того, відповідачем в поданому клопотанні не наведено жодних конкретних мотивів, обґрунтувань та підстав, в чому полягає складність справи та є необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін. Зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Отже, вказану справу належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку із чим подане клопотання необхідно залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

04 січня 2021 року, між Приватним підприємством "Транс-Авто-Д" Україна, Покупець (далі по тексту ПП "ТАД") та SPRZEDAWCA Opoltrans 1 Sp.z.o.o. Республіка Польща - Продавець було укладено Контракт № 1/2021.

Відповідно до умов контракту Продавець постачає Покупцеві Товар (автозапчастини). Асортимент, кількість та ціни Товару вказуються в Інвойсах до цього контракту для кожного окремого відправлення.

Загальна вартість Контракту становить 1 000 000,00 Євро.

Відповідно до Рахунку-Фактури (FAKTURA EKSPORTOWA VAT) № 41/930/2024/FWE від 28.11.2024 р. Продавець поставляє Покупцю автозапчастини відповідно до замовлень: 7, 2, 3, 8, 8, 8, 2, 0, 81.98130.608 згідно переліку вказаного в Рахунку- Фактурі. Всього 24 найменування на загальну суму 5 735 євро 98 євроцентів.

09.12.2024 року позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію (МД) типу "ІМ 40 ДЕ" №24UА461Т9 на 17 товарів (графа 5 МД) - запасні частини до транспортних засобів (більш детально зазначено у графі 31 МД "Паковання та опис товарів - Марковання та номери - Номер контейнера (номери контейнерів) - Кількість і вид").

До митного оформлення разом з МД було подано (графа 44 МД):

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 41/930/2024/FWE від 28.11.2024

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 128650 від 01.12.2024 р.

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 465 від 03.12.2024р.

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 04/1/2021 від 04.01.2021р.

- Декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро № 41/930/2024/FWE від 28.11.2024 р.

- Інші некласифіковані документи (лист про заміну автомобіля) № 472 від 09.12.2024р.

Головним державним інспектором Хмельницької митниці Лопатинської Інною Вікторівною було винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000813 підставами відмови в прийнятті митної декларації зазначено:

"Відповідно до п. 7 ст. 21 Доповнення І "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Регіональної конвенції про пан-євросередземноморські преференційні правила походження Декларації про походження та декларації про походження EUR-MED мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав, містити інформацію про місце та дату, підпис експортера, додатково прізвище та ім`я особи, яка підписала декларацію, має бути зазначено розбірливо. В поданому до митного оформлення рахунку фактурі експортера від 28.11.2024 № 41/930/2024/FWE дані вимоги не виконані."

Основними підставами винесення картки відмови є наступні зауваження:

- декларації про походження та декларації про походження EUR-MED мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав;

- містити інформацію про місце та дату;

- підпис експортера, додатково прізвище та ім`я особи, яка підписала декларацію, має бути зазначено розбірливо.

Не погоджуючись з таким рішення Приватним підприємством "Транс-Авто-Д" в межах строку відведеного на адміністративне оскарження прийнятого рішення 31.12.2024 року, було направлено Скаргу на адресу Державної митної служби України, яку 13.01.2025 року, було розглянуто та залишено без задоволення.

Вважаючи оскаржуване рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 2 і 3 статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

У відповідності до частин 1-3 статті 36 Митного кодексу України (далі - МК України) країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Згідно з частиною 6 статті 36 МК України положення цього кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина 6 статті 36 МК України).

Положеннями частини 7 статті 36 МК України передбачено, що повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Частинами 1-3 статті 43 МК України встановлено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Для підтвердження країни походження товару, також є і Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Також у згідно ст. 43 МК України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

У разі ввезення на митну територію України товарів до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (пункт 1 частини 3 статті 44 МК України).

Законом від 16.09.2014 №1678-VІІ ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію) розділом IV "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Відповідно до статті 26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Кожна Сторона відповідно до частини 1 етапі 29 розділу IV Угоди про асоціацію зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї У годи.

Відповідно до статті 2 розділу II «Визначення концепції "походження товарів" Протоколу І до Угоди про асоціацію з метою впровадження цієї Угоди як такі, що походять з Європейського Союзу, вважаються, зокрема (а) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (Ь) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі Іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, І задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Отже, cертифікат з перевезення товару EUR.1, виданий митними органами країни експорту в межах наданих їм повноважень для підтвердження відповідності товару вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про асоціацію, окрім іншого, підтверджує також і країну походження зазначеного товару.

Застосування преференційного режиму під час митного оформлення товарів шляхом надання пільги (за кодом 410) у вигляді звільнення від сплати ввізного мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, здійснюється в рамках Доповнення І "Визначення поняття "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан- євро-середземноморські преференційні правила походження Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII (далі - Доповнення І Угоди).

Частиною 1 статті 16 Доповнення І Угоди передбачено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником, а відповідно до частини З цієї статті експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR.1-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR.1-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Законом України від 08.11.2017 № 2187-УІІІ "Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження" Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція), яка набрала чинності для України з 01.02.2018.

21.11.2018 Підкомітетом Україна - ЄЄ з питань митного співробітництва прийнято Рішення № 1/2018 про заміну Протоколу І "Щодо визначення концепції «походження товарів і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. Вказані зміни почали діяти з 01.01.2019.

Відповідно до статті 1 вказаного Рішення Протокол I до Угоди замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.

У статті 1 заміненого Протоколу І зазначено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення І і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Відповідно до пункту 1 статті 15 Доповнення І товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-МЕD"), надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Пунктом 2 статті 31 Доповнення І передбачено, що з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та EUR-МЕD, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-МЕD та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Відповідно до пункту 1 статті 32 Доповнення І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

За приписами пунктів 3, 5 статті 32 Доповнення І перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

З аналізу вищенаведеного слідує, що митним органом імпортера може бути надіслано митному органу Договірної сторони - експортера запит на перевірку достовірності поданих до митного оформлення документів, зокрема, сертифіката з перевезення товару EUR.1 з метою перевірки, зазначеної в ньому інформації та підтвердження походження імпортованого товару. Таку перевірку може бути здійснено як у довільному порядку (вибіркова перевірка) так і за наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності таких документів. При цьому, «наявність обґрунтованих сумнівів» не є визначальною умовою чи єдиною підставою щодо початку проведення такої перевірки та направлення запитів, оскільки перевірка може бути проведена взагалі в довільному порядку, без наявності будь-яких сумнівів.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої Інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа (затв. Наказом Міністерства Фінансів України 30.05.2012 №651):

- у графі 34 "Код країни походження" МД у лівому підрозділі "а" графи зазначається відповідно до Переліку кодів країн світу літерний код альфа-2 країни походження товару, а якщо представлені документи не вказують на конкретну країну походження товару, а містять інформацію про походження товару з країн Європейського Співтовариства, в графі зазначається "ЕU";

- у графі 36 "Преференція" МД, яка заповнюється при декларуванні товарів, на які встановлено вивізне мито, зазначається відповідно до класифікатора звільнень від сплати вивізного мита тризначний цифровий код пільги в обкладенні товару вивізним митом, передбаченої законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого в графі 33 МД. При відсутності відповідних пільг у графі проставляється "000".

Суд встановив, що в графі 36 поданої до митного оформлення МД зазначено код пільги "410" - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС, а у графі 34 відомостями щодо країни походження "EU" (Європейський Союз).

На підтвердження зазначених відомостей декларантом у графі 44 МД зазначено документ про походження за кодом "7016" - декларація-інвойс, складена експортером на рахунку - фактурі №41/930/2024/FEW від 28.11.2024.

Частиною 1 статті 1 МКУ передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МКУ.

Законом України від 08.11.2017 №2187-VІІ "Про приєднанння до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження" Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01.02.2018.

21.11.2018 Підкомітетом Україна - ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 про заміну Протоколу І "Щодо визначення концепції "походження товарів і методів адміністративного до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" на Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Рішенням Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 16.11.2023 №1/2023 про внесення змін до Протоколу І "Щодо визначення концепцїї "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами - з іншої сторони" з 1 грудня 2023 року (до 1 січня 2025 року) в Україні для цілей Угоди застосовувались правила визначення погодження, що містяться в Доповненні І і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція), а також Альтернативні правила походження Конвенції.

Зазначене спростовує твердження позивача про необхідність застосування в даному випадку Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами - з іншої сторони, яка ратифікована законом України №1678-VII від 16.09.2014.

За результатами митного оформлення МД митним органом було оформлено картку відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000813, в якій повідомлено про відмову у прийнятті митної декларації з таких причин:

- "Відповідно до ст. 17 Доповнення І "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження сертифікат з перевезення товарів Декларації про походження та декларації про походження EUR- МЕD мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав, містити інформацію про місце та дату, підпис експортера, додатково прізвище та ім`я особи, яка підписала декларацію, має бути зазначено розбірливо. В поданому до митного оформлення рахунку фактурі експортера від 28.11.2024 № 41/930/2024/FWE дані вимоги не виконані".

- "Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: "Подати нову митну декларацію без застосування преференційного режиму до даного товару", а також роз`яснено, що "Рішення про відмову у митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення може бути оскаржене у митному органі вищого рівня відповідно до статті 24 Митного кодексу України (Державна митна служба України, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) або до суду".

Випуск оцінюваних товарів у вільний обіг було здійснено на підставі МД №24UА04U0 від 10.12.2024.

Щодо твердження позивача, що місце та час складання вказаний на першій сторінці в правому верхньому куті даної декларації про походження і особа яка підписала декларацію про походження вказана на зворотній стороні сторінки рахунку-фактури експортера від 28.11.2024 №41/930/2024/FWE, суд зазначає наступне.

Позивачем до митного оформлення було подано переклад рахунку-фактури №41/930/2024/FWE від 28.11.2024, який підтверджує правильність тверджень Хмельницької митниці, оскільки на зворотній сторонці вказаного рахунку міститься підпис особи, яка виставила рахунок, а не підпис експортера.

Крім того, суд звертає свою увагу на посилання позивача, що при підготовці адміністративного позову Приватним підприємством "Транс-Авто-Д" звернулось до Експортера з проханням підтвердити рахунок фактуру та було отримано Дублікат вищезазначеного рахунку фактури з відповідними відмітками, підписами та відбитками печатки.

Тобто, суд доходить висновку, що позивач особисто визнав той факт, що під час складання декларації походження на рахунку-фактури від 28.11.2024 №41/930/2024/FWE, експортером не були дотримані вимоги статті 21 Доповнення І до Конвенції.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.12.2024 №UА400040/2024/000813.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Транс-Авто-Д" до Державної митної служби України Хмельницька митниця про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Приватне підприємство "Транс-Авто-Д" (вул. Запорізька, 7, м. Волочиськ, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 31200 , код ЄДРПОУ - 34412482)
Відповідач:Державна митна служба України Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя П.І. Салюк