Справа № 160/25889/24
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2025 року

м. Київ

справа №160/25889/24

адміністративне провадження № К/990/28576/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРДГАЗ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОРДГАЗ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «НОРДГАЗ» у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: м.Кам`янське, вул.Дорожна, 65; м.Кам`янське, вул.Тритузна, 33Д; м.Кам`янське, вул.М.Грушевського, буд.212; м.Підгородне, вул.Шосейна, буд.219; смт.Слобожанське, вул.Виробнича, 14-а; смт.Межова, вул.Центральна, 1а; м.Павлоград, вул.Дніпровська, 8а; м.Дніпро, вул.Сергія Нігояна, 104а; м.Дніпро, вул.Криворізька, 39а; м.Дніпро, пров.Мандриківський, 2Б; м.Дніпро, вул.Шинна, 19; м.Павлоград, вул.Івана Мазепи, 142а; м.Дніпро, вул.Чаплинська 139в; м.Нікополь, вул.Херсонська, 549; м.Дніпро, вул.Павлова, 12В; с.Новоолександрівка, вул.Дніпровська, 79-Б; м.Дніпро, вул.Петра Бикова, 6а/1; м.Дніпро, вул.Запорізьке шосе, 26а; м.Нікополь, вул.Героїв Чорнобиля, 2г; м.Марганець, вул.Промислова, 1б; с.Придніпровське, вул.Польова, 58; м.Павлоград, вул.Лінійна, 1-К; м.Дніпро, вул.М.Малиновського, 66Б; м.Дніпро, вул.Набережна Заводська, 54-А; М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км 227+700 (ліворуч); М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км 227+450 (праворуч); смт Слобожанське, вул. Кримська, 101Г; м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 4; м.Дніпро, вул.Щукіна, 2; м.Дніпро, просп.Б.Хмельницького 148а; м.Дніпро вул.Набережна Заводська 21А; м.Дніпро, вул. Новоорловська, 34; м.Павлоград, вул.Харківська, 12; с.Балівка, вул.Леніна, 1а;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «НОРДГАЗ» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м.Кам`янське, вул.Дорожна, 65; м.Кам`янське, вул.Тритузна, 33Д; м.Кам`янське, вул.М.Грушевського, буд.212; м.Підгородне, вул.Шосейна, буд.219; смт.Слобожанське, вул.Виробнича, 14-а; смт.Межова, вул.Центральна, 1а; м.Павлоград, вул.Дніпровська, 8а; м.Дніпро, вул.Сергія Нігояна, 104а; м.Дніпро, вул.Криворізька, 39а; м.Дніпро, пров.Мандриківський, 2Б; м.Дніпро, вул.Шинна, 19; м.Павлоград, вул.Івана Мазепи, 142а; м.Дніпро, вул.Чаплинська 139в; м.Нікополь, вул.Херсонська, 549; м.Дніпро, вул.Павлова, 12В; с.Новоолександрівка, вул.Дніпровська, 79-Б; м.Дніпро, вул.Петра Бикова, 6а/1; м.Дніпро, вул.Запорізьке шосе, 26а; м.Нікополь, вул.Героїв Чорнобиля, 2г; м.Марганець, вул.Промислова, 1б; с.Придніпровське, вул.Польова, 58; м.Павлоград, вул.Лінійна, 1-К; м.Дніпро, вул.М.Малиновського, 66Б; м.Дніпро, вул.Набережна Заводська, 54-А; М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км 227+700 (ліворуч); М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км 227+450 (праворуч); смт Слобожанське, вул.Кримська, 101Г; м.Дніпро, вул.Ю.Кондратюка, 4; м.Дніпро, вул.Щукіна, 2; м.Дніпро, просп.Б.Хмельницького 148а; м.Дніпро вул.Набережна Заводська 21А; м.Дніпро, вул.Новоорловська, 34; м.Павлоград, вул.Харківська, 12; с.Балівка, вул.Леніна, 1а.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року позов задоволено частково.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області із зазначеними судовими рішеннями не погодилось, оскаржило їх у касаційному порядку. У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ненадання належної оцінки усім обставинам справи просить ухвалені ними судові рішення скасувати.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України.

Так, статтею 328 КАС України унормовані питання стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною ж шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності, який, втім, не є вичерпним. При цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 4 частини четвертої статті 12 в редакції Закону № 3831-IX від 19.06.2024).

Із положеннями наведеної правової норми процесуального закону перекликаються й приписи частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у переліку, наведеному у частині шостій статті 12 КАС України, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції відніс таку до категорії справ незначної складності і розглянув справу за правилами спрощеного провадження.

У касаційній скарзі міститься застереження щодо застосування положень підпункту «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки, на переконання скаржника, справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а правовідносини мають виняткове значення для контролюючого органу.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, скаржником не обґрунтовано.

Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання. Однак, наведені скаржником доводи не свідчать про наявність жодної із вказаних вище умов.

Проаналізувавши вказані скаржником доводи та матеріали касаційної скарги, Судом не виявлено ознак того, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі тому не може вважатись, як винятковий випадок.

В решті, касатор на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у цій справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Суд касаційної інстанції, в свою чергу, перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі вже встановлених ними обставин справи, та не має права встановлювати обставини, що не були встановлені у судових рішеннях судів попередніх інстанцій, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (стаття 341 КАС України).

Матеріали касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо необхідності застосування у даному випадку підпунктів «а» - «г» пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані у цій справі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження за скаргою відповідача належить відмовити.

Керуючись статями 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі № 160/25889/24.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська