Справа № 480/779/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2025 року Справа № 480/779/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі №480/779/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги задоволено (а.с.84-93), зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства у справах ветеранів України, в особі його Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 28.08.2024 №11/ІІІ/24/154 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій,

- зобов`язано Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Крім того, цим рішенням стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

У відповіді на відзив представник позивача заявила, що з огляду на те, що рішення у справі ще не прийняте, тому докази, які підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у встановлені чинним законодавством строки

30.06.2025 представник позивача у 5-денний строк з дня отримання позивачем рішення у цій справі подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 480/779/25, яким стягнути з Міністерства у справах ветеранів України в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (, адреса: м.Київ, провулок Музейний, буд.12, 01001) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

Заява вмотивована тим, що при винесенні рішення по суті не було вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви додала докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу - договір про надання правничої допомоги від 21.01.2025, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція від 27.01.2025. Також до заяви було додано докази надіслання іншим учасникам заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення в електронний кабінет Міністерства у справах ветеранів України було доставлено 30.06.2025, що підтверджується квитанцією (а.с.106). Втім на подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відповідачами не було подано ні заперечень, ні клопотань про зменшення витрат.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що рішення у цій справі ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін у судове засідання, розгляд питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що у позовній заяві представник позивача зазначила, що позивач здійснив витрати на сплату судового збору та на оплату професійної правничої допомоги орієнтовно у сумі 5000,00грн. (а.с.4), а у прохальній частині позову представник позивача просила стягнути на користь позивача судові витрати по справі (а.с.4 зворот).

Під час розгляду справи представником позивача у відповіді на відзив вказано, що докази, які підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у справі, за необхідності будуть надані у встановлені чинним законодавством строки.

При цьому відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відтак, суд визначає, що представник позивача на виконання вимог ч.7 ст.139 КАС України до закінчення розгляду справи по суті вимог зробила відповідну заяву про подання доказів про витрати на правову допомогу та подала такі докази після розгляду справи по суті.

Перевіривши матеріали справи, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Критерій співмірності витрат на професійну правничу допомогу повинен визначатись не лише виходячи зі складності справи, а й на підставі належним чином підтвердженого обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт, пов`язаних з наданням правової допомоги в рамках розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася адвокатом Кривенко Наталією Андріївною (далі - адвокат, Кривенко Н.А.).

Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано Договір про надання правничої допомоги від 21.01.2025 (а.с.101-103, далі - Договір), Акт приймання-передачі наданих послуг, складений між позивачем та адвокат Кривенко Н.А. 25.06.2025 (а.с.104, далі - Акт приймання-передачі наданих послуг), платіжна інструкція від 27.01.2025 (а.с.105), ордер адвоката Кривенко Н.А. (а.с.14, 100), виданий на представництво інтересів ОСОБА_1 (а.с.14).

Так, згідно п.п.1.1 Договору за цим Договором клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту з питання скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 28.08.2024 р. № 11 /ІІІ/24/154 про відмову у наданні йому статусу учасника бойових дій, у суді першої інстанції.

Згідно п.п.3.3 Договору клієнт з обов`язується здійснити передплату за надані адвокатські послуги у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) протягом семи календарних днів з дня підписання цього договору.

Згідно квитанції позивачем було сплачено адвокату Кривенко Н.А. 27.01.2025 кошти у розмірі 5000,00грн. за надання послуг згідно договору від 21.01.20255 (а.с.105).

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 25.06.2025 адвокатом були надані клієнту наступні послуги:

- складання позовної заяви - з розрахунку одна година вартості роботи адвоката в 1000грн., що у загальному розмірі за три години роботи адвоката складає 3000,00грн.,

- складання відповіді на відзив - з розрахунку одна година вартості роботи адвоката в 1000грн., що у загальному розмірі за дві години роботи адвоката складає 2000,00грн.,

та загальна вартість наданих послуг складає 5000,00грн. (а.с.104).

Так, судом підтверджено, що на виконання умов договору, представником позивача було складено позовну заяву (а.с.1-4), відповідь на відзив (а.с.68-71).

Вказані вище документи відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року №996-14 та підтверджують факт понесення 5000грн. як витрат позивача на правничу допомогу саме у цій справі.

Крім того, при вирішенні цього питання судом ураховується, що жодних заперечень чи клопотань щодо незгоди із заявленим до відшкодування розміром чи зменшення витрат на правничу допомогу відповідачами до суду не надіслало. При цьому принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про те, що за відсутності клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21, від 18 травня 2023 року у справі №280/1983/19.

Таким чином, розмір понесених позивачем 5000грн. витрат в ході судового розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами, тому вбачається необхідним задовольнити заяву представника позивача та стягнути з Міністерства у справах ветеранів України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 5000,00грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі №480/779/25 а позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12,м. Київ,01001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн.00коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 11.07.2025.

Суддя І.Г. Шевченко