Справа № 372/2254/25
Суддя: Тиханський О. Б.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2254/25
Провадження № 2-а-62/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Денисенко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, відповідно до якої представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №944 за справою про адміністративне правопорушення від 11.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати..

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08.04.2025 року заступником командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № б/н про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 . В протоколі зазначено, що 08.04.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено правопорушення, а саме ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці №2662886 на 07.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, чим порушив ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У встановленому правопорушенні вбачаються ознаки порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав пояснення, що не отримував повістку про виклик на 07.03.2025 року, також показав, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою жодних сповіщень про виклик не отримував, також не отримував жодних сповіщень на номер телефону, хоча всі дані оновив, та вони були в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 944 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., який не з`явився за викликом по повістці на 07.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, чим порушив ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постанову ОСОБА_1 отримав 18.04.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 працює на посаді формувальник спеціальних виробів в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бойові птахи України», яке віднесено до критично важливих підприємств, та має бронювання на період мобілізації та на воєнний час терміном дії до 11.02.2026 року. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки, відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення, викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам. Протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, ним не вчинено.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06 травня 2025 року, від представника відповідача, через підсистему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що чинним законодавством, зокрема пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 та згідно з пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 передбачено способи оповіщення громадян, з чого слідує, що належним оповіщенням є: Пункт 82 Правил № 270: «Рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.» Отже, як слідує з доказів, зокрема довідки Укрпошти форми 20 «про причини повернення/досилання» позивача було належним чином оповіщено, оскільки в зазначеній довідці проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Законодавством, чітко врегульовано процедуру оповіщення та докази належного оповіщення громадян та враховуючи зазначене, вважаємо, що позивача було належно оповіщено згідно вимог вказаного законодавства. Обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до відповідного ТЦК та СП встановлений не повісткою, а законом (позиція з постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22)

Ухвалою від 20.05.2025 зобов`язано керівника Поштового відділення Укрпошти 08700 (вул. Малишка, буд. 2, м. Обухів, Київська область, 08700) надати наступну інформацію: - вказати дату та точний час коли поштове відділення «Укрпошти» 08700 отримало поштове відправлення №528; - хто з відповідальних працівників поштового відділення «Укрпошти» 08700 і коли, отримав для вручення адресату поштове відправлення №528, вказати дату та точний час; - коли і у який спосіб відповідальним працівником поштового відділення «Укрпошти» 08700 відбулася спроба вручення поштового відправлення №528, вказати дату та точний час; - у чому полягала невдала спроба вручення поштового відправлення №528, від 28.02.2025, відповідно до роздруківки з трекінгу «Укрпошти»; - чи вживались відповідальним працівником поштового відділення «Укрпошти» 08700 заходи після 28 лютого 2025 року для повторного вручення поштового відправлення №528, якщо вживались то які?

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Крім того в заяві просив, не стягувати з відповідачів понесені судові витрати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив де заперечує щодо задоволення позову та просить врахувати поданий до суду відзив та долучені до матеріалів справи докази, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11 квітня2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було прийнято Постанову у справі про адміністративне правопорушення №944 щодо громадянина ОСОБА_1 , якою останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу 17000 грн..

Вищевказана постанова ухвалена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 388 від 08 квітня 2025 року складеного заступником командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 08 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв., вчинив правопорушення, а саме: не з`явився за викликом по повістці №2662886 на 07.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, чим порушив ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У встановленому правопорушенні вбачаються ознаки порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав пояснення, що не отримував повістку про виклик на 07.03.2025 року, також показав, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою жодних сповіщень про виклик не отримував, також не отримував жодних сповіщень на номер телефону, хоча всі дані оновив, та вони були в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді формувальник спеціальних виробів в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бойові птахи України», яке віднесено до критично важливих підприємств, та має бронювання на період мобілізації та на воєнний час терміном дії до 11.02.2026 року, що підтверджується витягом з його кабінеті у «Резерв+».

Тобто, на момент начебто вручення повістки Позивачу, у нього була діюча відстрочка від мобілізації, тому в нього не було причин не з`являтися за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

У відповідності до ч. 2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ст. 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно ч. 13 п.1 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З п. 58 зазначеного Порядку слідує, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 63 вказаного Порядку визначено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.

Позивач має відстрочку, так як працює на підприємстві, яке віднесено до критично важливих підприємств та має бронювання на період мобілізації та на воєнний час терміном дії до 11.02.2026, що підтверджується витягом з його кабінеті у «Резерв+».

Тобто, на момент начебто вручення повістки Позивачу, у нього була діюча відстрочка від мобілізації, отже, в нього не було причин ухилення від мобілізації шляхом неявки за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, як вбачається з довідки про рух поштового відправлення № 528, 28.02.2025 воно вибуло з логістичного центру Києва та в цей же день прибуло до Логістичного центру Обухова, прибуло до відділення і в цей же день відбулась невдала спроба вручення.

Тобто, вказані дії щодо руху поштового конверта із повісткою, відбувалось в один день, що може свідчити про те, що працівником пошти навіть не було вчинено спробу належним чином вручити повістку. Також суду не надано доказів в чому причина невдалої спроби вручення повістки.

Ухвалою суду було витребувано з керівника поштового відділення інформацію щодо спроб вручення повістки № 528. Ухвала суду не виконана.

Вказане свідчить про неналежне виконання ухвали суду а також те, що суду не надано доказів належного виконання свої обов`язків працівником поштового відділення щодо вручення повістки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме не з`ясував наявність підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не взяв до уваги, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи ОСОБА_1 є має відстрочку.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КпАП України.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи заяву позивача судові витрати слід залишити за ним.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати Постанову №944 від 11 квітня 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Б. Тиханський