Справа № 520/20348/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року, м. Харків Справа № 520/20348/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду через представника - адвоката Коломійцева А.Ю. з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № 0-2032 від 10.06.2024, винесене відповідачем.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на послуги адвоката.

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання

Ухвалою суду 24.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Вказану ухвалу надіслано сторонам на їх електронні адреси.

Представник відповідача через систему «Електронний суд» 08.08.2024 подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача через систему «Електронний суд» 28.08.2024 подав відповідь на відзив.

Представник позивача через систему «Електронний суд» 06.12.2024 подав клопотання про прискорення розгляду справи.

Оскільки у період з 18.09.2024 по 20.09.2024, 25.09.2024 по 28.09.2024, з 14.11.2024 по 15.11.2024 суддя перебувала у відрядженні, з 23.09.2024 по 24.09.2024, 13.11.2024, 31.12.2024, з 24.02.2024 по 09.03.2025, з 11.03.2025 по 16.03.2025, з 31.03.2025 по 02.04.2025, з 07.04.2025 по 18.04.2025, з 02.06.2025 по 10.06.2025 суддя перебувала у щорічній відпустці, з 07.10.2024 по 11.10.2024, 27.01.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, 28.02.2025 суддя перебувала на навчанні, у період з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 25.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 10.03.2025, 17.03.2025 по 19.03.2025, з 07.04.2025 по 25.04.2025 суддя перебувала на лікуванні - розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відрядження, відпустки, навчання та лікування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона володіє нежитловими приміщеннями загальною площею 459,0 кв. м за адресою м. Харків, вул. Юр`ївська, 17, які вона використовує як столярні цехи та не здає в оренду чи лізинг.

У лютому 2023 року Головним управлінням ДПС у Харківській області їй було винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 0-2032 від 10.02.2023 із нарахуванням податку на нерухоме майно у розмірі 27 540 грн за 2021 рік. Позивач вважає це рішення незаконним, оскільки згідно з підпунктом «є» пункту 266.2.2 Податкового кодексу України промислові будівлі та склади (код 125 ДК 018-2000), які використовуються за призначенням у господарській діяльності та не здаються в оренду, не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Аналогічні ППР за 2020 рік і за іншу частину майна за 2021 рік були оскаржені та скасовані рішеннями ДПС України від 26.04.2023 та від 09.04.2024, що підтверджує відсутність підстав для нарахування такого податку.

Зазначає, що в оскаржуваному ППР допущено численні процесуальні порушення: контролюючий орган не проводив жодної перевірки функціонального призначення приміщень перед винесенням рішення, податкова не дотрималася строків надсилання повідомлення, а копію рішення було відправлено на неправильну адресу ( АДРЕСА_1 ), через що позивач вперше дізналася про нарахування податку лише в травні 2024 року в електронному кабінеті. У самому повідомленні-рішенні відсутня інформація про ставку податку, що суперечить вимогам абз. 2 п. 7.2 ст. 266 ПКУ.

Позивач зверталася до ДПС із заявою про проведення звірки з доказами відправлення поштою та оскаржувала ППР в адміністративному порядку, проте скаргу залишили без розгляду.

У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати ППР № 0-2032 від 10.02.2023 протиправним, скасувати його, стягнути з ДПС судові витрати в розмірі 969 грн та за необхідності відновити строк для звернення до суду.

Позиція відповідача

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований уповноваженим контролюючим органом у повному відповідно до ст. 266 ПК України. Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платником такого податку є власник об`єктів нерухомості, а об`єктом оподаткування будь-яка будівля чи її частина, що перебуває у власності, з базою оподаткування, обчисленою за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інформація з цього реєстру була використана при формуванні податкового повідомлення-рішення № 0-2032 від 10.02.2023, яким нараховано 27540 грн податку за нежитлові приміщення загальною площею 459 квадратнів метрів на вул. Юр`ївській, 17 у Харкові.

Відсутність у реєстрі даних про технічні характеристики приміщень і неподання платником оригіналів документів на право власності не звільняє від обов`язку сплатити податок за пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ. Позивач також не надала доказів внесення до Державного реєстру змін і не повідомила органи ДПС про наявність об`єктів оподаткування за формою 20-ОПП, як того вимагає абз. 4 п. 63.3 ст. 63 ПКУ та наказ Мінфіну № 1588 від 09.12.2011.

Щодо пільги, передбаченої пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ для будівель промисловості та складів (код 125 ДК 018-2000), Верховний Суд у справі № 820/3556/17 чітко висловив, що застосування цієї норми можливо лише за умови підтвердження не тільки функціонального призначення приміщення, а й факту використання його безпосередньо для промислового виробництва приватним власником, чого в матеріалах справи не доведено. Водночас відкриті джерела вказують на функціонування в спорудах на АДРЕСА_2 комерційних закладів (кафе, аптеки, магазини), що суперечить статусу виключно промислового об`єкта.

У п. 7.2 ст. 266 ПКУ не передбачено обов`язку контролюючого органу перевіряти функціональне призначення нерухомості перед нарахуванням податку за загальними правилами, а самі процедури направлення повідомлень-рішень регламентовано ст. 42 ПКУ: оскаржуване ППР було відправлене рекомендованим листом на податкову адресу платника. Розрахунок податку здійснено за рішенням Харківської міської ради № 542/17 від 22.02.2017 з ставкою 1 % мінімальної зарплати (6 000 грн) на підставі площі 459 кв. м, що відповідає сумі 27 540 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що всі елементи податкового обов`язку було виконано й оскаржуване рішення є правомірним, а відсутність в позові доводів про реальні порушення вимог закону свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Обставини, встановлені судом та зміст правовідносин

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.06.2016 (індивідуальний номер ).

Основний вид діяльності згідно з Класифікацією видів економічної діяльності ДК 009:2010 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача обліковуються на праві власності об`єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею: 400,4 кв.м. Адреса: АДРЕСА_2 , а також нежитлові приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею: 459 кв.м. Адреса: АДРЕСА_3 .

З огляду на наявну в державних реєстрах інформацію відповідачем 10.02.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-2032, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлових нерухомості, за 2021 рік, щодо зазначених вище об`єктів нерухомості, в загальній сумі 27540,00 грн;

Позивач 27.05.2024 звернувся до відповідача з заявою про проведення звірки даних щодо нарахованої суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Т.1,а.с.40,44.

Згідно з відповіддю відповідача № 27365/6/20-40-24-05-11 від 12.06.2024 позивача повідомило про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про технічні характеристики належної їй на праві власності нежитлової нерухомості відсутня. ППР не скасовано, Т.1,а.с. 18-21.

Після отримання відповіді контролюючого органу за результатом розгляду звернення щодо проведення звірки, 17.06.2024 представником позивача подано скаргу на оскаржуване рішення та додаткові пояснення, Т.1, а.с. 24-28.

Рішенням ДПС України № 20392/6199-00-06-01-03-06 від 04.07.2024 скаргу позивача залишено без розгляду та повернуто скаржнику, Т.1, а.с. 15-17.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача від 10.06.2024 № 0-2032 протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення

У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст. 9 КАС України).

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосовує суд: матеріальне право, висновки суду

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно з приписами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким стаття 266 ПКУ викладена в новій редакції, а об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно доповнено об`єктами нежитлової нерухомості.

У пп. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 №530 (надалі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Визначення типів будівель здійснюється за допомогою Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації № 507 від 17.08.2000 (далі ДКБС 018-2000, діяв до 31.12.2023).

Такий класифікатор призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Відповідно до ДКБС 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який, в свою чергу, включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Разом з тим, з аналізу пп."є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України слідує, що не лише цільове призначення будівлі згідно правовстановлюючих документів, а й фактичне її використання як об`єкту промисловості, є підставою для застосування пільги з оподаткування відповідно до вказаної норми Податкового кодексу України.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як у даному випадку п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Застосування п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Наведені висновки стосовно застосування положень п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 31.10.2023 у справі №160/11472/19, від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 25.03.2020 у справі №280/5332/18, від 20.02.2020 у справі №819/1537/17, від 15.05.2018 у справі №806/2461/17.

Отже, застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абз. є п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов:

1) об`єкт оподаткування є будівлею промисловості, віднесеною до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

2) використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;

3) не здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена відсутність будь-якої з наведених вище ознак об`єкта нерухомого майна не дає підстав для звільнення його від оподаткування за правилами п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Як убачається з матеріалів справи, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача обліковується інформація про наявність у власності об`єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею: 400,4 кв.м. Адреса: АДРЕСА_2 , а також нежитлові приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею: 459 кв.м. Адреса: Харківська обл., м.Харків, вул.Юріївська, буд. 17.

Відповідачем не спростовано, що вказані нежитлові приміщення знаходяться у виробничому будинку та є приміщеннями столярних цехів

Ураховуючи викладене, суд доходить до висновку, що об`єкт оподаткування належить до будівель промисловості групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Позивач як фізична особа-підприємець здійснював такі види діяльності за КВЕД:

31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі (основний)

31.09 Виробництво інших меблів

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля

49.41 Вантажний автомобільний транспорт

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування

77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами

47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет

95.24 Ремонт меблів і домашнього начиння

Судом установлено, що іншої нежитлової нерухомості, яка придатна для здійснення такої діяльності, у власності або користуванні позивача у 2021 році не перебувало, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Податковим органом не доведено, що нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 у 2021 році не здавались власником, в оренду, лізинг, позичку.

Доказів подання позивачем станом на час виникнення спірних правовідносин відомостей про об`єкти оподаткування (повідомлення за ф. № 20-ОПП) до контролюючого органу матеріали справи не містять.

Водночас суд відхиляє доводи відповідача про необхідність урахування того, що позивач не надав доказів того, що об`єкти нерухомості використовувалися ним у господарській діяльності та не подавав до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП із зазначенням інформації про об`єкти оподаткування власні чи орендовані, оскільки факт неподання суб`єктом господарювання повідомлення за формою №20-ОПП є підставою для накладення штрафу, проте не є доказом того, що такі об`єкти не використовувалися у власній господарській діяльності.

Також суд бере до уваги, що позивач 27.05.2024 на підставі п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України подав заяву на проведення звірки щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та права на користування пільгою (п.п. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України) зі сплати податку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що контролюючим органом не доведено правомірності оскаржуваного податковогоповідомлення-рішення.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 969 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

У ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6-9,14,73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове-повідомлення рішення № 0-2032 від 10.02.2023, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області.

3. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 00 коп;

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Cуддя А.А. Ширант