Справа № 160/7254/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2025 року Справа № 160/7254/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з військового обліку ОСОБА_1 та внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно його виключення з військової служби.

12.03.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

15.05.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.

23.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позов без руху, оскільки встановлено після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

03.07.2025 року на виконання вимог ухвали від 23.06.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказано, що позивач не був обізнаний із законними підставами повторного взяття на військовий облік, і як наслідок не володів інформацією про дійсне порушення його права щодо неправомірного взяття на військовий облік, 05.02.2025 року позивач звернувся із заявою до відповідача про надання роз`яснень щодо правомірності/наявності законних підстав його повторного взяття на військовий облік у 2004 року та направлення на його адресу повістки на проходження військово-лікарської комісії. Також, позивач, вказаним листом, просив надати постанову ВЛК, якою останнього визнано обмежено придатним, та, яку, в порушення положень Наказу МОУ №402 від 2008 року, останньому не було видано, та, навіть, не ознайомлено з її змістом. Та, своєю відповіддю, відповідач підтвердив, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у зв`язку з тим, що останнього знято з військового обліку призовників та зараховано в запас Збройних сил України, що і є, на думку відповідача, підставою перебування позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного (при цьому, повідомив, що особова справа позивача була знищена). Проте, вказана інформація не відповідає дійсності, адже, комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку взагалі. Таким чином, вказаним листом, відповідач підтвердив, що позивач перебуває на військовому обліку, не вказавши, при цьому жодної законної підстави такого повторного поставлення на облік після його повного виключення з такого обліку. Таким чином, тільки після отримання листа від відповідача, у лютому 2025 року, позивач дізнався про відсутність законних підстав поновлення позивача на військовому обліку та відповідно про порушення його права, щодо незаконності поновлення останнього на військовому обліку, адже згідно з українським законодавством, особа, виключена з військового обліку за рішенням військово-лікарської комісії (ВЛК), не підлягає повторному взяттю на військовий облік.

Розглянувши вищевказану заяву та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач оскаржує дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік ОСОБА_1 .

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивача було взято на військовий облік у 2004 році та відповідач був обізнаний щодо проходження позивачем призивної військово-лікарської комісії та про визначення його непридатним до несення військової служби з виключенням з військового обліку, проте, не взяв дану обставину до уваги, про що свідчить штамп, зроблений 27.01.2004 році відповідачем на звороті виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 12.01.2023 році військово-облікового документу про взяття позивача на військовий облік.

При цьому до суду позивач звернувся лише 07.03.2025 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Верховний Суд в постанові від 20 грудня 2023 року по справі № 420/4212/23 вказав, що особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2024 року по справі № 990/12/24.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що починаючи з 2004 року, існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду, у строки визначені приписами чинного законодавства України, позивачем не надано та в позовній заяві та в клопотанні про поновлення строку звернення до суду не зазначено.

Також слід звернути увагу, що встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Отримання ж позивачем листа відповідача у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 у справі №360/3398/21 наголосив, що відсутність у позивача юридичної освіти чи необізнаність з нормами законодавства мають суб`єктивний характер та не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку (пункт 38).

Суд зазначає, що виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Зміст заяви не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Суд звертає увагу, що строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і впорядкованим. Також, суд зазначає, що без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені представником позивача підстави не свідчать про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами пропущеного строку на подання позовної заяви, не виправдовують зволікання у вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 205, 240, 241-245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв