Справа № 160/16338/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
04.06.2025 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- призначити розгляд справи в порядку загального позовного провадження із викликом д суду сторін по справі, так як розгляд справи має для мене важливе значення в зв`язку і визнанням травми отриманою під час виконання бойового завдання та захист Батьківщини;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача військову частину НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування, видачі наказу про призначення службової розслідування, висновку службового розслідування щодо обставин отримань ОСОБА_1 13.10.2023 році поранення та надання довідки про обставини травми (поранення, контузії) щодо (для) визначення причинного зв`язку такого, що пов`язане з захистом Батьківщини, згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р.;
- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 надати позивачу ОСОБА_1 витяг з наказу про призначення службового розслідування, висновок службового розслідування щодо обставин отримання 13.10.2023 році поранення і довідки про обставини травми (поранення, контузії) щодо (для) визначення причинної зв`язку такого, що пов`язане з захистом Батьківщини, згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого 1 Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймає участь в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Внаслідок виконання службових обов`язків позивачем було отримано мінно вибухову травму та акубаротравму. Однак внаслідок ворожої атаки та отримання травм відповідачем не було призначено службового розслідування з метою встановлення причинного зв`язку обставин травми. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не призначення службового розслідування та не виготовлення довідок про обставини травми протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 04.07.2025 року за наявними у справі матеріалами, а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
25.06.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву у справі, через залучення частини до виконання бойових завдань за призначенням, в безпосередній близкості з ворогом у визначених районах Донецької області.
Окрім наведеного зауважують, що статтею 12 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, який затверджено Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Відповідно до ст. 128 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, який затверджено Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», визначено, що солдат зобов`язаний, зокрема, своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів.
Відповідач не має інформації про будь яке бойове травмування, поранення, акубаротравми позивача, також відсутні будь які рапорти безпосередніх командирів позивача, якими вони повідомляють про отримання поранення, бойового травмування, акубаротравми у позивача.
10.07.2025 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову. Позивач вважає безпідставними заперечення відповідача проти позову та вказує, що після отриманої контузії 13.10.2023р. та прибуття до в/ч НОМЕР_1 він та командир відділення ст. Солдат ОСОБА_3 доповіли безпосередньому командиру, командиру ОСОБА_4 про отримані акубатравми (контузії). Також позивач наголошує, що ним прийнято рішення про звернення за медичною допомогою після погіршення фізичного стану внаслідок отриманих травмувань.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2023 року № 66 вважається таким, що зарахований в списки особового складу частини, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою солдат ОСОБА_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2023 № 321 відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу, якщо військовослужбовця перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, до їх повернення зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та на термін перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу батареї управління та артилерійської розвідки: солдата ОСОБА_1 .
Згідно виписного епікризу за медичною картою стаціонарного хворого № 5833 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 27.10.2023 по 07.11.2023 року з діагнозом хронічна сенсоневральна приглухуватість двобічна, погіршення; наслідки мінно вибухової травми; шумові ефекти на внутрішньому вусі; цефалгічний синдром.
21.11.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 надано солдату ОСОБА_1 направлення №693/163 на медичний огляд військово лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби у Десантно штурмових військах ЗС України.
06.12.2023 року військовою частиною НОМЕР_2 надано довідку № 2423 військово лікарської комісії, згідно якої проведено медичний огляд військово лікарської комісією при військовій частині НОМЕР_2 06 грудня 2023 року солдата за мобілізацією ОСОБА_1 . Діагноз: наслідки мінно вибухової травми ( 13.10.2023), акубаротравми у вигляді хронічної двобічної нейросорної приглухуватості зі сприйняттям ШМ 0м праворуч, 1.5м ліворуч, РМ 0,5 м праворуч, 5.0м. ліворуч. Травма тяжкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
09.12.2023 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, про що свідчить витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2023 року № 352.
Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 23.02.2024 року № 54 відповідно до підпункту 10 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ( як особу, що визнано військово лікарською комісією непридатною чи обмеженою придатною до військової служби) солдата ОСОБА_1 звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2024р. № 61 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з району виконання бойових (спеціальних) завдань у самовільне залишення частини.
Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2024р. № 109 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 та вважається таким, що з 14 квітня 2024 року справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 .
19.07.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 видано довідку № 2479 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» згідно якої солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 07.08.2023 по 25.08.2023, з 14.09.2023 по 05.10.2023, з 18.10.2023 по 27.10.2023, з 20.12.2023 по 29.12.2023, з 03.01.2024 по 20.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України перебуваючи в н.п. Роботине, Вербове, Мала Токмачка Запорізької області.
14.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про видання наказу про призначення службового розслідування щодо обставин отримання 13.10.2023 року від артилерійського обстрілу снарядами ГРАД бойової травми (контузії) під час виконання бойового завдання аеророзвідки в н.п. Мала Токмачка та видати довідку про обставини травми.
За наслідком поданого ОСОБА_1 рапорту про встановлення обставин отриманого поранення військовою частиною НОМЕР_1 не було проведено службового розслідування та не повідомлено про причини відмови у його призначенні.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , яка виразились у не проведенні службового розслідування з метою встановлення отримання позивачем травми та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами 1, 4 статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом п. 1 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідності до п. 3 розділу І Інструкція № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Пунктом 1 розділу II Інструкції № 332 визначено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме, обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості не відкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції встановлено, що нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
У разі переформування військової частини, у якій стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться її правонаступником, а у разі ліквідації військової частини за відсутності її правонаступника встановлення факту настання нещасного випадку розглядається в судовому порядку.
Якщо рішенням суду встановлено факт настання нещасного випадку, розслідування організовує та проводить вищий орган військового управління, якому підпорядковувалася ліквідована військова частина.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний: негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1); залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері; протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця; забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.
Згідно з пунктом 8 розділу ІІ Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини (пункт 9 розділу ІІ Інструкції).
Пункт 10 розділу ІІ Інструкції визначає обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3.
Пункт 11 розділу ІІ Інструкції визначає обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 17 розділу ІІ Інструкції командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.
У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.
Порівняльний аналіз приписів Інструкції № 332 та Методики визначення військових втрат, дає суду підстави дійти висновку про необхідність розмежування нещасного випадку та бойових людських втрат (військових втрат).
Так, Інструкція № 332 не передбачає проведення розслідування лише у тому випадку, якщо військовослужбовець отримав травму внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, і такі випадки є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.
За змістом позовної заяви 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 під час виконання аєророзвідки отримав бойову травму внаслідок обстрілу снарядами системи ГРАД близько населеного пункту села Мала Токмачка.
Одночасно з цим згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024р. № 2479 солдат ОСОБА_1 в період з 14.09.2023 по 05.10.2023, з 18.10.2023 по 27.10.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України перебуваючи в н.п. Роботине, Вербове, Мала Токмачка Запорізької області.
Отже, довідкою №2479 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» не підтверджено перебування ОСОБА_1 13 жовтня 2023 року в зоні ведення бойових дій.
Відповідно, такі обставини отримання позивачем травми підпадають під сферу регулювання Інструкції № 332, а тому наявні підстави для проведення відповідачем службового розслідування згідно з Інструкцією № 332.
За доводами відповідача акубатравма, про яку зазначає позивач, була отримана ним 13 жовтня 2023 року, водночас, позивачем не повідомлено безпосереднього командира про нещасний випадок (травму), як того вимагає пункт 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що, на думку відповідача, є обов`язковою умовою для призначення розслідування.
Проте, згідно з абз.1 п.3 розділу ІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
За обставин цієї справи позивач 14 квітня 2025 року звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 із проханням призначити службове розслідування та видати довідку про причини отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
З рапортом позивачем подано довідку ВЛК від 06.12.2023р. та нотаріально завірені заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підтвердження викладеним у рапорті обставин.
Суд зазначає, що наявність ознак того, що нещасний випадок стався під час проходження позивачем військової служби, відстежується у зазначених медичних документах, наявних в матеріалах справи. Разом з тим, викладена у зазначених медичних документах інформація щодо отримання позивачем травми, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, має бути перевірена комісією, яка проводить розслідування нещасного випадку, та підтверджена відповідними доказами.
Проте, Військова частина НОМЕР_1 не призначила розслідування після надходження рапорту позивача, відповіді у встановленому порядку не надала.
Водночас, відповідачем у порушення абз.1 п.3 розділу ІІ Інструкції №332 протягом місяця з дня надходження рапорту позивача не призначено службове розслідування за обставинами нещасного випадку, що стався з позивачем 13.10.2023.
Отже, позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності щодо не проведення службового розслідування та зобов`язання відповідача провести службове розслідування з метою встановлення причин отримання травми позивачем під час виконання обов`язків військової служби підлягають задоволенню.
З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо нескладення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбаченої Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402, та про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), то суд зазначає таке.
Як зазначалося судом вище, пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
Згідно з пунктом 17 цієї ж Інструкції №332 командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.
Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції №332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
Отже, довідка за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за № 402, складається за результатами проведення розслідування нещасного випадку, який трапився з військовослужбовцем.
Суд зазначає, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Як встановлено судовим розглядом, розслідування за фактом захворювання позивача не було призначене, з огляду на що судом зобов`язано відповідача провести таке розслідування.
Разом з тим, на момент прийняття рішення у справі, у суду відсутні докази того, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за результатами проведення розслідування на виконання судового рішення, відповідачем складена не буде.
За відсутності результатів розслідування і висновків про обставини отримання позивачем травми, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непризначення та непроведення службового розслідування за обставинами отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 травми 13.10.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування щодо отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 травми 13.10.2023.
Суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не призначення та не проведення службового розслідування за обставинами отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 травми 13.10.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити та провести службове розслідування щодо отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 травми 13.10.2023.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук