Справа № 380/517/25
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2025 року

м. Київ

справа №380/517/25

адміністративне провадження № К/990/27428/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Жука А.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі №380/517/25 за позовом ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної ради України з питань телебачення, в якому просив:

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо надання або оприлюднення недостовірної або неповної інформації на запит №ВСП001/01/12/24-8 від 01 грудня 2024 року та незаконного вимагання сплати коштів по рахунку №17/17 від 19 грудня 2024 року;

- зобов`язати відповідача надати повну, точну та достовірну запитувану інформацію, викладену у запиті №ВСП001/01/012/24-8 від 01 грудня 2024 року, як інформацію, що становить суспільний інтерес, без стягнення плати за друк та копіювання документів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2025 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №380/517/25 скасовано.

Ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення щодо надання неповної інформації на запит №ВСП001/01/12/24-8 від 01 грудня 2024 року, в тому числі і з підстав необхідності сплати коштів по рахунку №17/17 від 19 грудня 2024 року.

Зобов`язано Національну раду України з питань телебачення та радіомовлення надати повну, точну та достовірну запитувану інформацію, викладену у запиті №ВСП001/01/012/24-8 від 01 грудня 2024 року, як інформацію, що становить суспільний інтерес, без стягнення плати за друк та копіювання документів.

У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення - відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн.

26 червня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі №380/517/25. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року справу №380/517/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що станом на сьогодні не існує єдиної правозастосовної практики щодо визначення належних і достатніх критеріїв, за яких запитувана інформація може бути віднесена до такої, що становить суспільний інтерес, в розумінні вимог частини четвертої статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», і відповідно підлягає безоплатному наданню. Скаржник вказує, що ним було проаналізовано судову практику в Єдиному державному реєстрі судових рішень із аналогічним предметом спору та виявлено судові рішення із різним трактуванням судами законодавства, що регулює доступ до публічної інформації, та відсутність єдиної позиції щодо даного предмету спору.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Вживання законодавцем слова «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, скаржником не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Також скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, як розпорядника публічної інформації.

Суд відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі №380/517/25 за позовом ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: А.В. Жук

О.Р. Радишевська