Справа № 420/19246/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77549576, винесену 04 червня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А.

Позов та відповідь на відзив обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходився виконавчий лист № 420/6981/24, виданий Одеським окружним адміністративним судом 21 січня 2025 року, про зобов`язання Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум, виконавче провадження № 77549576. 04 червня 2025 року Старший державний виконавець вищевказаного відділу Яковенко В.А. виніс постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження. Вказана постанова мотивована тим, що постановою державного виконавця від 18.03.2025 року було відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів. У зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин постановами державного виконавця від 07.05.2025 року та від 22.05.2025 року на боржника двічі накладено штраф. Оскільки рішення боржником не було виконано, 04.06.2025 року державним виконавцем надіслано до Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомлення про вчинення посадовими особами Державної судової адміністрації України кримінального правопорушення. Державним виконавцем вказано на те, що в силу ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, оскільки державним виконавцем вжито усіх заходів, передбачених законом, а рішення не може бути виконане без участі боржника. Позивач вважає неправомірним рішення відповідача, у вигляді прийнятої державним виконавцем вказаного відділу постанови від 04 червня 2025 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження з урахуванням особливостей ст.287 КАС України. А також, вказаною ухвалою зупинено провадження у справі до одержання витребуваних судом документів.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 77549576 від 04.06.2025, винесена, відповідно до вимог Закону, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства, та не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від № 420/6981/24 № 420/6981/24 про зобов`язання Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум. Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону державним виконавцем 18.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 77549576, та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено боржнику до виконання, стягувачу до відома. Враховуючи, що станом на 07.05.2025 рішення суду не виконано, Державною судовою адміністрацією України не здійснено фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум, та статтями 63, 75 Закону, державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення штрафу від 07.05.2025 ВП № 77549576, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накласти на боржника: ДЕРЖАВНА СУДОВА АДМІНІСТРАЦІЯ УКРАЇНИ штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. В подальшому, з метою виконання рішення суд, на підставі якого видано вказаний вище виконавчий документ, державним виконавцем Відділу 07.05.2025 Державній судовій адміністрації України скеровано вимогу державного виконавця. На вказану вимогу, Державною адміністрацією України надано до Відділу лист від 19.05.12025, з додатками, проте вказані у даному листі обставини не слугували підставою для зупинення вчинення виконавчих дій чи закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону оскільки ні в даному листі ні в доданих до нього документах відсутні відомості, обставини, з яких вбачалося б Боржником повного та фактичного виконання згідно резолютивною частиною вказаного вище виконавчого листа. Так зокрема, листом від 19.05.2025 № 10-9988/25, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150"Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Також, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, про те, що 13.01.2025 ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" зокрема Одеського апеляційного суду у сумі 23,4 тис. грн. До вищевказаного листа надано копію кошторису на 2025 рік, що затверджений для України забезпечило Одеський апеляційний суду бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків, а саме з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 . Резолютивною частиною виконавчого документа, виданого на виконання рішення суду у справі № 420/6981/24 від 21.01.2025, зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум. Однак із зазначеного листа Державної судової адміністрації України не можливо встановити чи забезпечено Одеського апеляційного суду бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків, а саме з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 . Таким чином, боржником не надано державному виконавцю доказів фактичного та повного виконання рішення суду. Відповідач вважає, що рішення, не може бути виконано без участі боржника. Враховуючи вище викладене та оскільки, станом на 22.05.2025 рішення суду не виконано, керуючись статтями 63, 75 Закону, державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення штрафу від 22.05.2025 ВП № 77549576, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накласти на боржника: ДЕРЖАВНА СУДОВА АДМІНІСТРАЦІЯ УКРАЇНИ штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. Звертаємо увагу, що рішення суду, на підставі якого Одеським окружним адміністративним судом виконавчий лист № 420/6981/24 від 21.01.2025, має зобов`язальний характер та не передбачає стягнення коштів, сума коштів даним виконавчим листом не встановлена, що підтверджується резолютивною частиною даного виконавчого листа, якою чітко встановлено: Зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум, а тому твердження Позивача, зазначені у позові, а саме, що: «судовим рішенням (справа № 420/4981/24), яке підлягає виконанню, передбачено зобов`язання відповідача здійснити фінансування Одеського апеляційного суду коштами для проведення виплати мені недоотриманої суддівської винагороди. Вказане виключає приналежність вищевказаного судового рішення до рішень немайнового характеру», є безпідставним та необґрунтованим. Крім цього вищевказаним сам же Позивач вищевказаним підтверджує зобов`язання відповідача здійснити певні дії, а не стягнення з нього коштів. Таким чином, рішення суду на підставі якого видано Одеським окружним адміністративним судом виконавчий лист № 420/6981/24 від 21.01.2025 повинно виконуватись у спосіб та порядок, встановлені статтями 63, 75 Закону. Відповідач наголошує, що як зазначалося вище відповідно п. 1 ч. 2 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Оскільки Боржником рішення в порядку, встановленому виконавчим документом не було виконано, державним виконавцем двічі застосовано штрафні санкції, відповідно до вимог встановлених статтями 63, 75 Закону, та в подальшому, державним виконавцем до Національної поліції України надіслано подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення щодо порушення кримінального провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Державної судової адміністрації України рішення суду. У зв`язку із чим в силу статті 63 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону, оскільки державним виконавцем вжито усіх заходів, передбачених законом, а рішення не може бути виконано без участі боржника. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.06.2025 ВП № 77549576. Таким чином, вказана постанова винесена у спосіб та порядку, встановленні Законом, Позивачем уу позові не доведено порушення вимог Закону її винесення. Відповідач звертає увагу, що відповідно до положень статті 63 Закону, зокрема частини третьої даної статті Закону, у разі невиконання боржником рішення,яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відтак державним виконавцем надіслано до Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомлення щодо вчинення посадовими особами Державної судової адміністрації України кримінального правопорушення. Відповідно, ч. 1 п. 11 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Враховуючи все вищенаведене, керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.06.2025 ВП № 77549576. Відповідач звертає увагу, що відповідно ст. 18 Закону державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідач вважає, що державним виконавцем вжито всіх заходів, передбачених для виконання даної категорії справ зобов`язального характеру (ст.ст. 63, 75 Закону), а тому виконання даного виконавчого документу не в спосіб встановлений нормами Закону, та відповідно і не винесення в подальшому вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження, призвело б до грубого порушення Закону. На думку відповідача, вказане підтверджує відсутність правових підстав для визнання протиправної даної постанови, її скасування, та відповідно задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.07.2025 року поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалами суду від 04.07.2025 року, які занесені до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Державну судову адміністрацію України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини: рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року по справі 420/6981/24, яке набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрації України (адреса: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ), Одеського апеляційного суду (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 24 А, м. Одеса, 65612, ) задоволено частково. Визнано протиправними дії Одеського апеляційного суду, пов`язані з нарахуванням і виплатою суддівської винагороди судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 , починаючи з 17 жовтня 2023 року, не у відповідності до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Визнано протиправними дії Державної судової адміністрації України, пов`язані з не фінансуванням Одеського апеляційного суду коштами, необхідними для виплати судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди у відповідності до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, починаючи з 17 жовтня 2023 року. Зобов`язано Одеський апеляційний суд нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21.01.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 18.03.2025 відкрито виконавче провадження № 77549576 з примусового виконання виконавчого листа № 420/6981/24 виданого 21.01.2025 року.

07.05.2025 за невиконання рішення суду без поважних причин боржником Державною судовою адміністрацією України у виконавчому провадження №77549576, державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

07.05.2025 державним виконавцем винесено Вимогу, якою зобов`язано відповідача Державну судову адміністрацію України надати державному виконавцю в строк до 21.05.2025 за адресою м. Київ, вул. Городецького 13, інформацію, щодо виконання рішення суду та документи, що підтверджують його виконання, а саме: 1. Чи здійснено фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум. 2. В разі якщо таке фінансування здійснено надати докази. 3. В разі, якщо відповідне фінансування не здійснено надати об`єктивні та обґрунтовані пояснення з приводу невиконання рішення суду.

Листом від 19.05.2025 № 10-9988/25, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень суддів і працівників апаратів суддів" головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Також, Державною судовою адміністрацією України повідомлено, про те, що 13.01.2025 ДСА України затверджено кошторис на 2025 рік за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" зокрема Одеського апеляційного суду у сумі 23,4 тис. грн.

22.05.2025 за невиконання рішення суду без поважних причин вдруге, державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200 грн.

04.06.2025 за невиконання посадовими службовими особами Державної судової адміністрації України вимог виконавчого листа № 420/6981/24 виданого 21.01.2025 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Одеського апеляційного суду з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштами для проведення виплат судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період 3 17 жовтня 2023 року по 30 травня 2024 року відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум до Національної поліції України направлено подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

04.06.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження BП №77549576 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи протиправною постанову про закриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

З огляду на ч.1 ст.13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до п. 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Статтею 74 Закону №1404 визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1статті 74 Закону №1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону №1404 рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом, постанова державного виконавця від 04.06.2025 про закінчення виконавчого провадження №77549576 з примусового виконання виконавчого листа №420/6981/24, виданого Одеським окружним адміністративним судом 21.01.2025, винесена на підставі п. 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Остання ж передбачає саме неможливість виконання рішення без участі боржника.

При цьому, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України , суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що 17.07.1997 Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Так, за змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (надалі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні Юрій Миколайович Іванов проти України наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи Войтенко проти України, Горнсбі проти Греції).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (Піалопулос та інші проти Греції, Юрій Миколайович Іванов проти України, Горнсбі проти Греції).

У справах Шмалько проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа Сук проти України та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень, у державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №420/6981/24 залишається невиконаним.

У постанові від 04.03.2020 у справі № 750/11948/17 Верховним Судом викладено висновок, що накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам про вчинення кримінального правопорушення є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа та не можуть уважатись достатнім вчиненням виконавчих дій, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Ураховуючи наведене вище, суд вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №77549576, винесену 04 червня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесена передчасно й за відсутності доказів, які би підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №77549576, винесену 04 червня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи, позивачем за подання цього адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 90, 242-246, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, м.Київ, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77549576, винесену 04 червня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К.Василяка