Справа № 757/1518/25-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1518/25-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Косточка В.В. ,

розглянувши справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 4/25 від 02.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Муляр Ірину Володимирівну в січні 2025 р. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № № 4/25 від 02.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

02 січня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 4/25 за справою про адміністративне правопорушення про визнання ОСОБА_1 (надалі - позивач) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КупАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500,00 грн., яку позивач отримав засобами поштового зв`язку 07.01.2025 року.

Постановою № 4/25 від 02.01.2025 року було встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 на військовому обліку не перебуває та не прив`язаний до військомату. Працівники відповідача виписали та намагались вручити повістку № 250102 від 02.01.2025 р. для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою звірки даних/проходження ВЛК на 19:00 02.01.2025 р., яку ОСОБА_1 відмовився отримувати.

Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487 та його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн.

Постанова винесена на підставі протоколу № 4/25 від 02.01.2025 р. про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КупАП, складеного офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Представник позивача та сам позивач вважають, що постанова 4/25 від 02.01.2025 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача - адвокат Глущенко А.О. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав письмовий відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено.

02 січня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 4/25 за справою про адміністративне правопорушення про визнання ОСОБА_1 (надалі - позивач) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КупАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500,00 грн., яку позивач отримав засобами поштового зв`язку 07.01.2025 року.

Постановою № 4/25 від 02.01.2025 року було встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 на військовому обліку не перебуває та не прив`язаний до військомату. Працівники відповідача виписали та намагались вручити повістку № 250102 від 02.01.2025 р. для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою звірки даних/проходження ВЛК на 19:00 02.01.2025 р., яку ОСОБА_1 відмовився отримувати.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 210 КУпАП:

порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1);

повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2);

вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

При цьому, положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана редакція ч. 3 ст. 210 КУпАП діє з 19.05.2024 р. відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, до 19.05.2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, не існувало.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КупАП за викладених в оскаржуваній постанові обставин суперечить закону, оскільки закон, за яким він притягується до адміністративної відповідальності, не має зворотної дії в часі, законодавства, яке згідно оскаржуваної постанови порушив позивач, в період часу, за який він притягується до адміністративної відповідальності, не існувало.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При розгляді адміністративних справ керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повинні керуватись положеннями ст.ст. 245,280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251,252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Натомість, в порушення ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП при винесенні постанови керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 не було перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; повно і об`єктивно не з`ясовані обставини справи, не з`ясувано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, поза увагою залишилось недотримання вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, а саме те, що у протоколі не зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення; відсутнє посилання на конкретний абзац ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», який саме порушений; відсутні прізвища, імена, по батькові, адреси свідків (а тільки зазначено, що свідками є працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Зазначення у протоколі про те, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку та не прив`язаний до військомату не розкриває об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, що також залишилось поза увагою відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Не встановлено чи належить особа до категорії призовників, військовозобов`язаних або резервістів.

Оскаржувана постанова містить аналогічні недоліки щодо не встановлення місця, часу, обставин вчинення адміністративного правопорушення, його об`єктивної сторони, що свідчить про відсутність повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи належним чином. Також не враховано, що до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, не існувало.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в оскаржуваній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не наведено їх оцінки.

Із змісту норми ст. 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Отже, оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення (в тому числі на протокол № 4/25 від 02.01.2025 р. про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП).

Разом з тим, не може залишитись поза увагою й те, що ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).

Статтею 13 Закону встановлено формування реєстру, зокрема, частиною 1 встановлено, що для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до статті 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», віком до 60 років.

Таким чином, Закон надає держателю реєстру достатньо ресурсу для встановлення даних відносно позивача.

При винесені постанови також не встановлені обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність особи, майновий стан, водночас при винесені оскаржуваної постанови до позивача застосоване стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі - 25500,00 грн.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Обґрунтованими є доводи позивача щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на його користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а, в якій колегія суддів Верховного Суду Касаційного адміністративного Суду вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позов підлягає задоволенню. Суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову .

Керуючись ст.ст. 210,251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 72, 77, 244-246, 293, 295, 371, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4/25 від 02.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 25500,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_2

Суддя Т.В. Остапчук