Справа № 320/16259/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю надійшли матеріали адміністративної справи № 320/16259/25 за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що на адресу Державної судової адміністрації України надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.02.2025 ВП № 76903366 про накладання штрафу у розмірі 5100, 00 грн. за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року у справі №420/37152/23.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах щодо протиправності постанови від 17.02.2025 ВП № 76903366 про накладання штрафу позивач посилається на таке.

21.02.2025 від державного виконавця надійшла вимога від 17.02.2025 № 76903366/6- 20.1, у якій було витребувано інформацію про стан виконання рішення суду та надати відповідне письмове пояснення про здійснення ДСА України заходів стосовно виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024.

На виконання вимоги державного виконавця ДСА України направила лист (письмові пояснення) від 24.02.2025 №10-3829/25 з роз`ясненням, в якому зазначила, що виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у спосіб визначений у рішенні є об`єктивно неможливим, оскільки, виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" (далі Програма). Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

Однак, як зазначає позивач, державний виконавець, не отримавши відповідь ДСА України (пояснення) щодо причин не виконання судового рішення, наклав штраф у розмірі 5100,00 грн., обґрунтувавши його відсутністю відомостей про стан виконання рішення.

Позивач вважає, що відповідач порушив послідовність дій, передбачених ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає накладення штрафу у разі невиконання рішення суду без поважних причин. Натомість, по-перше, державний виконавець наклав штраф, не отримавши відповідь ДСА України (пояснення) щодо причин невиконання судового рішення; по-друге, рішення суду не виконано з поважних причин, оскільки його виконання у порядку, визначеному рішенням від 29.02.2024, є неможливим, оскільки дане рішення є рішенням зобов`язального характеру, а відповідно до норм законодавства виконання вказаного рішення можливе шляхом списання конкретної суми коштів зі спеціально визначених рахунків боржника.

З наведених підстав позивач вважає, що прийнята державним виконавцем постанова про накладання штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року, передано адміністративну справу № 320/16259/25 адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 року, адміністративна справа №320/16259/25 передана судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 26.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ). Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст.ст. 268, 269, 271, 272, 287 КАС України. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08 липня 2025 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №21.

Також цією ухвалою суд витребував від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №76903366.

03.07.2025 року відповідачем за допомогою системи «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву разом з доказами, витребуваними судом.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Як зазначено у відзиві, на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 76903366 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 у справі № 420/37152/23 про зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 21 вересня 2023 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації невикористаних днів відпустки у кількості 71 день, нарахованих виходячи з встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн. із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, доплата за вислугу років 70%, доплата за науковий ступінь 20%. Боржником у даному виконавчому листі визначено Державну судову адміністрацію України. 22.01.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76903366. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копії постанови направлено сторонам. Згідно повідомлення №4028322 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП №76903366 доставлена до електронного кабінету ЄСІТС Державній судовій адміністрації України 23.01.2025. Таким чином, 10 денний строк на виконання виконавчого документа, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, закінчився 06.02.2025.

Відповідач вказує, що станом на 17.02.2025 рішення суду виконано не було, Державною судовою адміністрацією України не повідомлено Відділ про виконання рішення суду, що стало наслідком прийняття, відповідно до ст.ст. 63, 75 Закону, постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. та зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваної постанови відповідач посилається на те, що рішення суду у вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження строк боржником не виконано та будь-якої інформації щодо виконання у вказаний строк Відділу не надано.

Відповідач наголошує, що у подальшому листом від 24.02.2025, який зареєстрований 27.02.2025, та зокрема у Відділі 28.02.2025, Державна судова адміністрація України повідомила Відділ про те, що згідно з ч. 2 ст.6 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних коштів виконуються органами, що здійснюю казначейське обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів бюджетної програми 0501150"Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України. Також повідомлено про неможливість виконання рішення суду з огляду на те, що дана категорія рішень має виконуватись в порядку передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Відповідач вказує, що до вищевказаного листа не надано копію кошторису на 2025 рік, що про те, що ДСА України забезпечило П`ятий апеляційний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків для виплат ОСОБА_1 . Тобто, рішення суду не виконане.

Додатково у відзиві вказано, що прохання ДСА України в листі утриматися від накладення штрафів на ДСА України не свідчить про вжиття заходів направлених на виконання рішення суду та не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання рішення суду.

Таким чином, відповідач наполягає, що постанова про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366 винесена у спосіб та порядок, встановлені Законом, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

07.07.2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи.

Згідно поданих пояснень третя особа вказує на тривале невиконання рішення суду Державною судовою адміністрацією України, що має наслідком накладання штрафу.

Таким чином, у поданих поясненнях третя особа просила у задоволення позову відмовити, а справу розглянути без її участі.

У судове засідання, призначене на 08.07.2025 року, учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.

У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист №420/37152/23, виданий 26.08.2024 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Одеського апеляційного адміністративного суду (відрядженої до П`ятого апеляційного адміністративного суду) ОСОБА_1 за період з 21 вересня 2023 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації невикористаних днів відпустки у кількості 71 днів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року 2684 грн, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, доплата за вислугу років 70%, доплата за науковий ступінь 20%, з врахуванням виплачених сум та утримань.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.01.2025 року відкрито виконавче провадження №76903366 з примусового виконання виконавчого листа №420/37152/23, виданого 26.08.2024 року Одеським окружним адміністративним судом. Боржник: Державна судова адміністрація України. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

У межах виконавчого провадження №76903366, державним виконавцем одночасно винесено постанови:

від 22.01.2022 року ВП №76903366 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.;

від 22.01.2025 року ВП №76903366 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85,00 грн.

17.02.2025 року державним виконавцем прийнято постанову ВП №76903366 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника (Державна судова адміністрація України) штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

У цій постанові зазначено, що станом на 17.02.2025 рішення суду не виконано. Державною судовою адміністрацією України не забезпечено П`ятий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 21 вересня 2023 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою, посадою та компенсації невикористаних днів відпустки у кількості 71 день, нарахованих виходячи з встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн. із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, доплата за вислугу років 70%, доплата за нуковий ступінь 20%.

Цього ж дня, 17.02.2025 року державним виконавцем складено Вимогу щодо зобов`язання боржника повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні. Надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги. Попередити осіб відповідальних за виконання рішення суду про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

У подальшому, у межах виконавчого провадження №76903366, державним виконавцем винесено постанову від 18.03.2025 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин повторно у розмірі 10200, 00 грн.

Постановою державного виконавця від 16.05.2025 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ВП №76903366 закінчено.

Предметом спору у даній справі є правомірність постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366.

Позивач вказує, що її прийнято відповідачем передчасно, до отримання відповіді на Вимогу державного виконавця від 17.02.2025 року, та без урахування наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

У матеріалах справи наявний лист Державної судової адміністрації України від 24.02.2025 року вих. 10-3829/25, наданий у відповідь на Вимогу державного виконавця від 17.02.2025 року щодо надання інформації про стан виконання рішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент їх виникнення).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема:

виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, покладається на органи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону України Про виконавче провадження визначає обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

У відповідності з ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 1-5 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно положень ч. 5 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами частин 5 та 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3).

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Предметом спору у даній справі є правомірність постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366.

Позивач вказує, що її прийнято відповідачем передчасно, до отримання відповіді на Вимогу державного виконавця від 17.02.2025 року, та без урахування наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Щодо отримання вимоги.

Згідно з пунктом 9 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

За наявності в особи, яка зобов`язана вчинити дії, електронного кабінету в ЄСІТС вимога надсилається до електронного кабінету такої особи.

Водночас, вирішуючи цей спір, суд зазначає, що постанова про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366 винесена державним виконавцем не у зв`язку з невиконання боржником Вимоги від 17.02.2025 року, а у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин у строк, встановлений ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження та зазначений у постанові про відкриття ВП № 76903366 від 22.01.2025 року (протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови).

Відповідач доводить, що згідно повідомлення №4028322 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП №76903366 доставлена до електронного кабінету ЄСІТС Державній судовій адміністрації України 23.01.2025. Таким чином, 10-денний строк (робочих днів) на виконання виконавчого документа, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження закінчився 06.02.2025.

Отже, доводи позивача про те, що постанова про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366 винесена передчасно, до отримання відповіді на Вимогу державного виконавця від 17.02.2025 року, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає також, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року у справі №420/37152/23 не було виконано за поважних причин.

Зокрема, позивач посилається на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, а саме виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" шляхом безспірного списання коштів, головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Натомість рішення суду від 29.02.2024 року у справі №420/37152/23 містить резолютивну частину зобов`язального характеру.

Одночасно позивач посилається на положення ч.ч. 1, 3 статті 378 КАС України, яка регламентує зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, вважаючи, що державний виконавець мав звернутись до суду із заявою щодо зміни способу або порядку його виконання.

У матеріалах справи наявний лист Державної судової адміністрації України від 24.02.2025 року вих. 10-3829/25, наданий у відповідь на Вимогу державного виконавця від 17.02.2025 року щодо надання інформації про стан виконання рішення суду.

За змістом цієї відповіді, ДСА України повідомляє, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя", головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. У зв`язку з цим виконання зазначеного рішення суду можливо лише за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

Позивач посилався на положення ч.ч. 1, 3 статті 378 КАС України, яка регламентує зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Далі у листі зазначено: «Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" були затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

Кошторисом на 2024 рік П`ятому апеляційному адміністративному суду були затверджені асигнування у сумі 23,8 тис. гривень.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

ДСА України 17.01.2025 затверджений кошторис на 2025 рік П`ятому апеляційному адміністративному суду за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" у сумі 23.3 тис гривень (копія додається).

При цьому, рівень забезпечення потреби апеляційних і місцевих судів, органів та установ в системі ДСА України у фінансових ресурсах на 2025 рік за напрямком "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" складає 0. 6%.

Також повідомляємо, ДСА України листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24, від 11.10.2024 № 11-19998/24 та від 03.02.2025 № 11-2404/25 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" на суми 1 318,0 млн гривень, 1 428, 43 млн гривень, 1 502,98 млн гривень та 1 495,2 млн гривень відповідно (копії додаються).

Однак Міністерством фінансів України зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення (копії додаються).

Ураховуючи викладене, ДСА України в межах своїх повноважень вжито відповідних заходів, спрямованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 420/37152/23, тому просимо утриматися від накладення штрафів на ДСА України.».

У свою чергу, відповідач вказує, що про поважні причини невиконання боржником рішення суду у справі №420/37152/23, станом на 17.02.2025 року, тобто на дату прийняття постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366, державного виконавця не повідомлено.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Аналіз положень цієї статті дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

За приписами ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Суд звертає увагу на те, що у межах виконавчого провадження №76903366 жодних листів від боржника стосовно виконання рішення суду, або поважних причин невиконання судового рішення на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу за адресою Відділу не надходило, що не заперечується позивачем.

Крім того, станом на 17.02.2025 року позивач не звертався до відповідача з заявою про зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, а так само не клопотав перед державним виконавцем про звернення до суду щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, відповідно до статті 378 КАС України.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що державний виконавець станом на 17.02.2025 року не мав змоги надати оцінку причинам неможливості виконання рішення суду у справі №420/37152/23, оскільки боржник жодним чином не повідомив його про наявність таких причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що станом на момент винесення постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366, для державного виконавця існували підстави накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду, передбачені статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що постанова про накладення штрафу від 17.02.2025 ВП № 76903366 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом, а тому відсутні підстави для її скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77-78, 90, 139, 242-246, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або прийняття.

Суддя А.А. Радчук

.