Справа № 320/32936/25
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

07 липня 2025 року м. Київ 320/32936/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність, суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді не перевірки персональних даних ОСОБА_1 , відносно виключення останнього з військового обліку і як наслідок звільнення його від мобілізації і призову до ЗСУ, протиправною;

- визнати дії, суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_1 по внесенню до застосунків Резерв + і Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг, відомостей про ОСОБА_1 як військовозобов`язаного і відновлення його на військовому обліку протиправними;

- зобов`язати суб`єкт владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключити з застосунків Рзерв + і Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг, відомості про ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного і повідомити Позивача про ці дії письмово;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматися в подальшому від дій по внесенню до застосунків Резерв + і Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг, відомостей про ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного і поновленню його на військовому обліку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2024 відкрито провадження у справі.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2025 року заява про забезпечення позову у справі № 320/32936/25 передано на розгляд судді Леонтовичу А.М.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд:

- заборонити відповідачу, на час судового розгляду, надсилати позивачу судові повістки з вимогами з`явитись до ТЦК для уточнення даних, з`явитись в пункт збору для відправки в військову частину;

- заборонити відповідачу, на час судового розгляду оголошувати позивача в розшук з ініціюванням його примусового затримання, або арешту з подальшим примусовим проходженням ВЛК і направленням в військову частину;

- заборонити відповідачу, на час судового розгляду ініціювати і вживати до позивача будь які види адміністративних заходів оформлення штрафу, примусове затримання, адміністративний арешт.

В обґрунтування наведеної вище заяви позивач посилається наа інформацію з відкритих джерел інтернету, про протизаконну, іноді злочинну діяльність ТЦК відносно громадян.

Зазначає, що йому було вручено військову повістку, яка була оформлена з порушеннями, повинна направлятися поштою. І зважаючи нате, що така інформація, за позицією по ухвалі Колегії суддів судової палати з цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 06.08.2014, по справі № 6-6328св14; постанови Верховного суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 по справі № 755/7842/16-ц; постанови Верховного суду Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.12.2021 по справі № 757/9133/18-ц, є однією з обставин яка формує юридичний склад правопорушення, що доведена хоча б до однієї юридичної або фізичної особи у будь-який спосіб.

Вказує, що має побоювання, що в подальшому до нього як особи зі статусом військовозобов`язаного можуть під час судового розгляду бути застосовані незаконні дії з боку відповідача, оскільки останньому задля цього нічого не перешкоджає крім судової заборони, якій він змушений буде коритися.

Вважає, що незалежно від розгляду судової справи відповідач використовуючи становище, при якому позивач є військовозобов`язаним а відповідач особою, що керує процесами мобілізації і на боці якого весь адмінресурс, має змогу відправити позивача до учбового військового центру або на лінію бойових дій, що при певних обставинах може закінчитись каліцтвом або смертю позивача.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або - очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові від 22.12.2022 у справі № 640/31815/21 Верховний Суд виснував: «Колегія суддів зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними».

Зміст вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Стосовно посилання заявника на наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача суд зазначає, що таке, в цьому випадку, може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

На підтвердження протиправності дій відповідача щодо предмету заявленого спору, позивач не надав суду жодного доказу.

Таким чином, у разі забезпечення цього позову шляхом вжиття заходів щодо: заборони відповідачу надсилати позивачу судові повістки з вимогами з`явитись до ТЦК для уточнення даних, з`явитись в пункт збору для відправки в військову частину; заборони відповідачу оголошувати позивача в розшук з ініціюванням його примусового затримання, або арешту з подальшим примусовим проходженням ВЛК і направленням в військову частину; заборони відповідачу ініціювати і вживати до позивача будь які види адміністративних заходів оформлення штрафу, примусове затримання, адміністративний арешт до набрання чинності рішенням суду, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Метою забезпечення позову є невідкладне реагування суду задля запобіганню можливого порушення прав позивача та можливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 826/16509/18) та від 26.12.2019 (справа № 640/13245/19).

Суд не приймає до уваги припущення представника позивача, що відповідач «має намір мобілізувати позивача» та йомовірно буде вчиняти будь-які дії з цього приводу, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги, заявлені позивачем у цьому клопотанні, не узгоджуються з цілями, на які направлено вжиття заходів забезпечення позову, а отже доводи позивача в обґрунтування клопотання про забезпечення позову на думку суду є припущенням того, що права та інтереси позивача можуть бути порушені.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 256 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Леонтович А.М.