Справа № 160/12737/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправним та скасування наказу,-
02 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ командувача оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 №156дск «Про результати службового розслідування» в частині притягнення полковника ОСОБА_2 , командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади, до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - «догана».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками службового розслідування, вважає спірний наказ про накладення дисциплінарного стягнення необґрунтованим та незаконним, оскільки діяв у відповідності до чинного законодавства. Зазначив, що командир ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 не має повноважень щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому вказаний наказ вважає таким що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 06.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач 28.05.2025 надав відзив на позов у якому просив відмовити у задоволенні позову в обгрунтування якого зазначив, що своїми діями полковник ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 16, 58, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тому даний наказ прийнятий у відповідності до чинного законодавства України.
Також на виконання ухвали суду від 06.05.2025 Оперативно-тактичне угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 18.06.2025 надали до суду наказ командувача оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 №156дск «Про результати службового розслідування», а також матеріали службового розслідування.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що полковник ОСОБА_1 , є військовослужбовцем та проходить військову службу в Збройних Силах України та проходить військову службу на посаді командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_2 ).
НОМЕР_1 окрема механізована бригада (далі - 30 омбр) перебуває у оперативному підпорядкуванні командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто входить до складу сил та засобів цього тимчасового органу військового управління.
На виконання покладених на ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 функцій командиром ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано» бойове розпорядження від 09.03.2025 №3105т/оту.
Даним бойовим розпорядженням командиру НОМЕР_1 омбр поставлено завдання провести рекогносцировку та до 9:00 год. 16.03.2025 розгорнути (обладнати) основний командний пункт (далі - ОКП) 30 омбр у районі визначеного населеному пункті (далі умовно - н.п. Місто).
Вимоги бойового розпорядження ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2025 № 3105т/оту командиром 30 омбр у визначені терміни виконані не були.
З метою уточнення причин та умов невиконання бойового розпорядження наказом командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.03.2025 № 131 дск було призначено службове розслідування, яке дійшло висновку про наявність в діях командира 30 омбр полковника ОСОБА_1 складу дисциплінарного правопорушення, а саме порушення позивачем вимог:
- статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, наказів командирів;
- статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язанім виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою», які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;
- статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині відповідальності за всебічне забезпечення військової частини;
- статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних. Сил України, в частині відповідальності командира за всебічне забезпечення бригади.
За результатом службового розслідування наказом командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.03.2025 № 156дск полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана».
Не погоджуючись з вищезазначеним наказом позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Суд зазначає, що зміст позову та підстави звернення полковника ОСОБА_1 до суду фактично зводяться до непогодження позивача із командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.03.2025 № 156дск полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана» за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 16, 58, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначний Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Відповідно до п. 1 Положення, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно з п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Вищевказаним визначено, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У подальшому, дія військового стану неодноразово продовжувалась.
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 та по дату винесення спірного наказу та розгляду даної справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.
З матеріалів справи вбачається, що бойовим розпорядженням ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2025 №3105т/оту командиру 30 омбр було визначено провести рекогносцировку та до 9:00 год. 16.03.2025 розгорнути (обладнати) ОКП 30 омбр у районі (н.п. Місто).
Командир 30 омбр полковник ОСОБА_1 дане бойове розпорядження до виконання прийняв, заперечень щодо відсутності у командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 повноважень на віддання подібних розпоряджень не висловлював.
У строк, зазначений бойовим розпорядженням командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2025 №3105т/оту, - до 9:00 год. 16.03.2025 командир 30 омбр ОКП бригади у районі (н.п. Місто) не розгорнув.
У відповідності до положень частин другої та третьої статті 37 Статуту внутрішньої служби ЗС України (затверджений ЗУ від 24 березня 1999 року № 548-XIV) військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Таким чином Позивач у порушення порядку, визначеного Статутом внутрішньої служби ЗС України, до командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 із доповіддю про неможливість виконати поставлене завдання заздалегідь не звернувся, клопотання про продовження строків виконання не подавав.
Крім того, бойовому розпорядженню ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2025 №3105т/оту передували два інших, які стосувались розгортання основного командного пункту НОМЕР_1 омбр.
Так, першим бойовим розпорядженням ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2025 №2378т/оту командиру 30 омбр поставлено завдання до 03.03.2025 провести рекогносцировку нового району розгортання ОКП бригади.
У подальшому на уточнення вказаного вище розпорядження було видано друге бойове розпорядження ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2025 № 2385т/оту, у відповідності до якого командиру 30 омбр визначено: ОКП бригади мати в районі (н.п. Місто); до 24:00 год. 27.02.2025 провести рекогносцировку району розгортання ОКП; до 24:00 год. 02.03.2025 розгорнути (обладнати) ОКП у визначеному районі.
Поставлені другим бойовим розпорядженням задачі Позивачем виконані не були: рекогносцировка до 27.02.2025 не закінчена, ОКП до 02.03.2025 не розгорнуто.
Позивачем командиру ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано позатермінове бойове донесення від 08.03.2025 № 981/1/3/2170дск/окп про те, що виконання поставлених завдань не завершено, пошук місця для розміщення ОКП бригади триває.
Командиром ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 з огляду на донесення командира 30 омбр було видано третє бойове розпорядження ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 (від 09.03.2025 № 3105т/оту), яким продовжено строки виконання попереднього та встановлено остаточний термін розгортання (обладнання) ОКП до 9:00 год. 16.03.2025.
Однак, вимоги третього бойового розпорядження Позивачем виконані не були.
У позові позивачем зазначено, що він постійно доповідав командиру ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконану роботу і проблемні питання, що підтверджується:
- позатерміновими бойовими донесеннями;
- видано наказ командира НОМЕР_1 омбр від 10.03.2025 №550 Про створення рекогносцировочної групи щодо розгортання основного командного пункту;
- постійно велась робота з представниками органів місцевого самоврядування Краматорською міською військовою адміністрацією.
Проте, в матеріалах службового розслідування, наданого до позову, відсутні доповіді позивача про виконання поставлених завдань.
Крім того, наказ командира НОМЕР_1 омбр від 10.03.2025 №550 «Про створення рекогносцировочної групи щодо розгортання основного командного пункту» був виданий після видання вже третього бойового розпорядження ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 (щодо розгортання ОКП бригади) від 09.03.2025 № 3105т/оту.
Також необхідно зазначити, що лист Краматорської міською військової адміністрації від 19.03.2025 № 01-421678 було складено у відповідь на лист командира 30 омбр від 19.03.2025 № 9225 з проханням про виділення відповідного приміщення. Тобто, перше звернення командира 30 омбр до місцевої адміністрації здійснено після спливу термінів виконання всіх бойових розпоряджень ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 про розгортання ОКП бригади.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Згідно статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону)* в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.
Командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що Позивачем своєчасно не вжито усіх необхідних заходів та не забезпечено розгортання ОКП бригади до 02.03.2025 та до 16.03.2025, унаслідок чого не виконано вимоги бойових розпоряджень ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2025 № 2385т/оту та від 09.03.2025 № 3105т/оту, а тому суд вважає, що наказ командувача оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 №156дск «Про результати службового розслідування» в частині притягнення полковника ОСОБА_2 , командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади, до дисциплінарної відповідальності є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
Стосовно повноважень командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності - суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 - це тимчасовий орган військового управління без статусу юридичної особи (пункт 1, абзац 1 пункту 12 Положення про тимчасовий орган військового управління оперативно-тактичного угруповання ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджене командувачем ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 02.04.2025 №142/дск, далі Положення).
Згідно з пунктом 3 Положення основними завданнями ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 є:
планування операцій (бойових дій) та здійснення управління застосуванням підпорядкованих з`єднань, військових частин (установ) підрозділів ЗС України в НОМЕР_3 наголошує, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення військовослужбовців та призначення на певні посади, тим більше під час воєнного стану в Україні (бойових діях);
спрямування і контроль за діяльністю підпорядкованих військових організаційних структур у ході виконання завдань за призначенням.
Пунктом 4 Положення визначено, що ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до покладених на нього завдань:
Щодо планування операцій (бойових дій) та здійснення управління застосуванням підпорядкованих з`єднань, військових частин (установ) підрозділів ЗС України в операціях (бойових діях):
управляє підпорядкованими військовими частинами (підрозділами), які передані в оперативне підпорядкування командиру ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час підготовки та в ході ведення операцій (бойових дій);
визначає завдання визначеному складу військ (сил) в операціях (бойових Діях);
щодо спрямування, координації та контролю діяльності підпорядкованих військових організаційних структур у ході виконання завдань за призначенням:
контролює дотримання встановленого порядку розташування, пересування, заходів маскування та безпеки застосування військ (сил);
проводить заходи для забезпечення ефективного виконання ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 і військами поставлених завдань;
здійснює оперативний вплив на війська (сили) для забезпечення виконання ними поставлених завдань.
Згідно з пунктом 9 Положення командир ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 має право накладати дисциплінарні стягнення на підпорядкований особовий склад у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом ЗС України.
В матеріалах справи відсутні заперечення щодо наявності у командира ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 повноважень на відання Позивачу наказів, а тому твердження Позивача, що командир ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 не має повноважень щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності є безпідставними.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 липня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков