Справа № 580/2878/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року справа № 580/2878/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 , відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України Про загальну мобілізацію та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2025 в частині призову до лав Збройних Сил України ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 № 50 від 19.02.2025 про призначення ОСОБА_1 на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що згідно абз. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію позивач має право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю, яка потребує догляду. При цьому раніше позивач з цих підстав отримував відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 16.04.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.04.2025 представник відповідача-2 подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що зарахування до штату військової частини здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Позивач прибув у розпорядження військової частини НОМЕР_1 відповідно до поіменного списку № 3/1450 від 18.02.2025 військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у команду в/ч НОМЕР_2 НЦ, у зв`язку із чим вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 , під час прийняття наказу від 19.02.2025 № 50, діяв у відповідності до п.14 Розділу ІІ Інструкції № 280, внаслідок чого відсутні підстави для визнання протиправним та скасування вказаного наказу.

06.05.2025 до суду надійшов відзив відповідача-1 у якому представник просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що заява позивача про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію надійшла на розгляд Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 25.02.2025, за наслідками розгляду якої Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки (повідомлення за № 3/1862 від 27.02.2025).

Крім того зазначив, що позивач був доставлений працівниками поліції до РТЦК 18.02.2025 як порушник військового обліку, пройшов ВЛК, за результатами якої він був визнаний придатним до військової служби в ЗС України та відправлений 19.02.2025 до військової частини НОМЕР_3 . Звернув увагу, що заява позивача про надання відстрочки датована 17.02.2025, натомість відправлена поштою 24.02.2025, що наводить представника відповідача на думку, що підпис на заяві був поставлений не особисто позивачем, оскільки він вже був призваний на військову службу. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що відповідно до довідки від 19.02.2025 № 3/1460 (а.с. 105) ОСОБА_1 18.02.2025 був доставлений працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із порушенням військового обліку (протокол № 78 від 18.02.2025 про адміністративне правопорушення).

Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 18.02.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний придатним до військової служби.

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.02.2025 № 56 ОСОБА_1 призваний та направлений для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в особливий період.

Згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.02.2025 № 50 ОСОБА_1 з 19.02.2025 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

25.02.2025 за вх. № 3/37 у ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована заява ОСОБА_1 від 17.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив позивача (повідомлення № 3/1862 від 27.02.2025) про прийняте Комісією рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу.

Дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час проведення загальної мобілізації та наказ від 19.02.2025 в частині призову до лав Збройних Сил України, а також наказ військової частини НОМЕР_1 № 50 від 19.02.2025 про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3543-XII мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі Порядок № 560).

Відповідно до пп. 57-58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

В обґрунтування протиправності мобілізації позивача його представниця зазначає, що позивач має право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю, яка потребує догляду. При цьому раніше позивач з цих підстав отримував відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Однак, у день, коли позивач прибув до відповідача із заявою про відстрочку та додатками до неї, його звернення були проігнороване, натомість проведено медичний огляд ВЛК та винесено наказ про призов на військову службу.

Під час надання оцінки зазначеним покликанням суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 та довідки від 04.01.2024 № 3/53 позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації до 28.02.2024.

Суд врахував, що відповідно до довідки від 19.02.2025 № 3/1460 (а.с. 105) ОСОБА_1 18.02.2025 був доставлений працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із порушенням військового обліку (протокол № 78 від 18.02.2025 про адміністративне правопорушення).

Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 18.02.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний придатним до військової служби.

У свою чергу, 25.02.2025 за вх. № 3/37 у ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована заява ОСОБА_1 від 17.02.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд встановив, що відповідно до опису вкладення до листа № 745 (а.с. 110) вищевказана заява позивача була надіслана до ІНФОРМАЦІЯ_5 засобами поштового зв`язку 24.02.2025, що підтверджується відбитком календарного штемпеля Укрпошти.

Аналіз встановлених обставин вказує на те, що станом на 19.02.2025 відстрочка позивачу від призову на військову службу під час мобілізації завершила свою дію (до 28.02.2024).

У свою чергу заява позивача про надання відстрочки, на яку покликається представниця позивача у позові, була надіслана лише 24.02.2025, тобто вже після призову позивача на військову службу (19.02.2025) та відповідно зміни статусу позивача із військовозобов`язаного на військовослужбовця.

За таких обставин надходження заяви позивача (вх від 25.02.2025 № 3/37 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не є обставиною, що вказує на протиправність призову позивача на військову службу.

Суд врахував, що доказів звернення позивача до Комісії відповідача-1 із заявами про надання відстрочки від призову на військову службу, які б залишались нерозглянутими Комісією станом на 19.02.2025, позивач та його представниця до матеріалів справи не надали.

Суд критично оцінює покликання представниці позивача щодо ігнорування заяви позивача про відстрочку під час його особистого звернення до відповідача-1, оскільки наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що позивач 18.02.2025 був доставлений працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із порушенням військового обліку (протокол № 78 від 18.02.2025 про адміністративне правопорушення), що підтверджується довідкою від 19.02.2025 № 3/1460 (а.с. 105).

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позову щодо протиправності призову позивача на військову службу.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 );

2) відповідач-1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 );

3) відповідач-2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.07.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК