Справа № 320/52329/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Київ № 320/52329/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бюро економічної безпеки України (далі відповідач, БЕБ України), в якому позивачка просить суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 січня 2023 року по 15 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що вона проходила державну службу на посаді головного спеціаліста Сектору внутрішнього контролю Бюро економічної безпеки України. Наказом БЕБ від 09.01.2023 № 52-к була звільнена із займаної посади.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі № 320/11528/23 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Бюро економічної безпеки України № 52-к та поновлено на посаді головного спеціаліста Сектору внутрішнього контролю Бюро економічної безпеки України з 11 січня 2023 року. У той же час суд, при ухваленні рішення про поновлення її на посаді, не приймав рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника.

Питання щодо незаконного звільнення позивачки із займаної посади та поновлення її на посади вже розглянуто Київським окружним адміністративним судом, який позов задовольнив, тому питання щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідним і не потребує доведенню. Просить суд задовольнити позов.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження було встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 позовну заяву було залишено без руху.

На виконання вимог ухвали недоліки позовної заяви усунуті у строк та у спосіб, що визначені в ній.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що звертаючись з цією позовною заявою, позивач залишає поза увагою той факт, що звільнення ОСОБА_1 визнано законним у судовому порядку, рішення суду набрало законної сили, що не узгоджується з вимогою про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 задоволено апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України, рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі № 320/11528/23 скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовлено.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, згідно з рішенням суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, звільнення ОСОБА_1 із займаної посади визнано судом законним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а отже, відсутні правові підстави для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

04.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, з яких вбачається, що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.06.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі № 320/11528/23 залишено без змін.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом БЕБ України від 20.07.2022 №335-к відповідно до абзацу першого частини п`ятої, частини сьомої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 20, 35, 52 Закону України «Про державну службу»,Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, постанов Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» та від 25.03.2016 № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста сектору внутрішнього контролю БЕБ України, без конкурсного відбору з 22.07.2022 до дня призначення на цю посаду переможця конкурсного відбору, але на строк не більше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану (стаж державної служби станом 01 місяць 05 днів).

Наказом БЕБ України від 05.12.2022 №5-дск «Про внесення змін до структури центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду» відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 06.12.2021 №184/2021 «Про структуру мобілізаційного плану України, мобілізаційних планів державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій на особливий період», законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про Бюро економічної безпеки України», «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державної органів» (зі змінами), від 12.03.2005 №179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» (зі змінами), Тимчасових методичних рекомендацій щодо розроблення мобілізаційного плану центрального та місцевого органу виконавчої влади, іншого державного органу на особливий період, керуючись «Положенням про Бюро економічної безпеки України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1068 (зі змінами), та з метою упорядкування структури центрального апарату БЕБ України ліквідовано, зокрема в структурі центрального апарату БЕБ України сектор внутрішнього контролю (3 штатні одиниці) та утворено в структурі центрального апарату БЕБ України сектор спеціального зв`язку (2 штатні одиниці).

Наказом БЕБ України від 05.12.2022 №6-дск «Про введення в дію Переліку змін у Штатному розписі центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду на 2022 рік» введено в дію з 05.12.2022 Перелік змін у штатному розписі центрального апарату БЕБ України особливого періоду на 2022 рік, затвердженого 15.06.2022 та введеного в дію з 15.06.2022 зі змінами, затвердженими наказами БЕБ України від 12.07.2022 №140 та від 06.10.2022 №273.

Згідно з листом БЕБ України «Попередження про наступне звільнення» від 07.12.2022 №1/13/0/17426-22, адресований головному спеціалісту сектору внутрішнього контролю ОСОБА_1 , у зв`язку з введенням в дію змін до структури центрального апарату бюро економічної безпеки України від 05.12.2022 №5-ДСК «Про внесення змін до структури центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду» та введенням в дію 05.12.2022 змін до штатного розпису центрального апарату БЕБ України відповідно до наказу БЕБ України від 05.12.2022 № 6-ДСК «Про введення в дію Переліку змін у Штатному розписі центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду на 2022 рік», ОСОБА_1 поінформовано про ліквідацію сектору внутрішнього контролю та наступне скорочення посади головного спеціаліста сектору внутрішнього контролю. Відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку зі скороченням зазначеної посади, внаслідок зміни структури та штатного розпису центрального апарату БЕБ України, попереджено про наступне звільнення по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення цього попередження на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з виплатою вихідної допомоги в розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Поінформовано, що державні службовці призначені на посади державної служби відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування держаної служби та місцевого самоврядування у період воєнного стану» не можуть бути переведені на інші посади державної служби.

З вказаним листом ОСОБА_1 ознайомлена 09.12.2022, про що свідчить відмітка про ознайомлення та підпис.

Наказом БЕБ України від 09.01.2023 №52-к «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до пункту 1 частини першої, частини четвертої статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу» та статті 24 Закону України «Про відпустки», наказів БЕБ України від 05.12.2022 №5-ДСК «Про внесення змін до структури центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду», від 05.12.2022 №6-ДСК «Про введення в дію Переліку змін у Штатному розписі центрального апарату Бюро економічної безпеки України особливого періоду на 2022 рік», звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору внутрішнього контролю, 10.01.2023, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, із припиненням державної служби. Передбачено виплату грошової компенсації за 14 днів щорічної основної відпустки за період роботи з 22.07.2022 по 10.01.2023 та вихідної допомоги в розмірі двох місячних заробітних плат.

Підставою прийняття оскаржуваного наказу від 09.01.2023 №52-к зазначено лист попередження про наступне звільнення від 07.12.2022 №1/13/0/17426-22 з відміткою про ознайомлення 09.12.2022.

Не погодившись із наказом про звільнення позивачка звернулася до Київського окружного адміністративного суду із відповідним позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року по справі №320/11528/23 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Бюро економічної безпеки України від 09 січня 2023 року №52-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста Сектору внутрішнього контролю Бюро економічної безпеки України з 11 січня 2023 року. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Оскільки Київський окружний адміністративний суд при ухваленні рішення по справі № 320/11528/23 про поновлення її на посаді не приймав рішення щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 235 КЗпП України У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку.

У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації (крім випадків виконання робіт чи надання послуг за гіг-контрактом у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»), орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

За відсутності підтверджень, що резидент Дія Сіті ввів фізичну особу в оману щодо правової природи гіг-контракту, вчиненого з нею згідно із Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», його укладення та/або виконання не може вважатися вступом у трудові відносини та/або виконанням роботи без укладення трудового договору (контракту).

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З аналізу наведеної норми в аспекті спірних правовідносин слідує висновок, що виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу є можливою у разі звільнення без законної підстави та винесення рішення про поновлення працівника на роботі.

Проте, як встановлено судом постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України - задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовлено.

Враховуючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року, суд погоджується із відповідачем, що в його діях при звільненні позивача відсутня будь-яка протиправність дій (бездіяльність) по відношенню до позивачки, оскільки звільнення ОСОБА_1 визнано судом апеляційної інстанції законним, з дотриманням положень трудового законодавства, прав ОСОБА_1 порушено не було. А отже, відсутня головна умова вимушеності прогулу протиправні дії чи бездіяльність роботодавця.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.06.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі № 320/11528/23 залишено без змін.

Щодо зауважень представника відповідача про пропуск строку звернення до суду.

Суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позивач з неповажних причин пропустив строк звернення до суду, суд відмовляє в позові у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Під час розгляду справи суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому не надає правову оцінку вказаному твердженню представника відповідача.

У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на відмову у задоволенні позову питання щодо розподілу судових витрат, судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.