Справа № 120/6168/22
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року

м. Київ

справа № 120/6168/22

адміністративне провадження № К/990/13241/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів: Білак М. В., Мельник-Томенко Ж. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2025 року (судді Матохнюк Д. Б., Сторчак В. Ю., Граб Л. С.) у справі № 120/6168/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління служби судової охорони у Вінницькій області, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та історія справи

1. У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області (далі - Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) з 24 лютого 2022 року.

Зобов`язано Управління нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі 30 000 грн на місяць, з 24 лютого по 01 серпня 2022 року.

Стягнуто на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2300 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

3. Указане рішення Вінницького окружного адміністративного суду набрало законної сили 05 грудня 2023 року.

4. У грудні 2024 року представник позивача звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), шляхом зобов`язання Управління подати звіт про виконання рішення суду від 02 листопада 2023 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування

5. Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 14 січня 2025 року відмовив представнику позивача у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 02 листопада 2023 року у справі № 120/6168/23.

6. Не погодившись із прийняттям указаного рішення суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

7. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року залишив без руху, у зв`язку із недотриманням позивачем вимог частини п`ятої статті 296 КАС України, а саме до апеляційної скарги не додано документу про сплату судового збору. Як і не надано доказів звільнення від сплати судового збору, якщо таке має місце. Суд апеляційної інстанції запропонував особі, яка подала апеляційну скаргу, у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме: надати оригінал документу про сплату судового збору. Крім того, Сьомий апеляційний адміністративний суд роз`яснив особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційна скарга буде повернута особі, яка подала апеляційну скаргу.

8. Ухвалою від 24 березня 2025 року Сьомий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернув особі, яка її подала.

9. Суд апеляційної інстанції указав, що 30 січня 2025 року копія ухвали від 30 січня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху в електронному вигляді була доставлена в електронний кабінет представника ОСОБА_1 - адвокату Корнійчуку Сергію Анатолійовичу, що засвідчується довідкою Сьомого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа від 04 лютого 2025 року. Таким чином, останнім днем строку, що встановлений судом на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є 13 лютого 2025 року.

10. Сьомий апеляційний адміністративний суд зауважив, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянт реалізує своє право, а не обов`язок та є найбільш зацікавленою особою щодо відстеження руху даної справи. За таких умов апелянт не позбавлений можливості слідкувати за рухом даної справи та своєчасно подавати до суду відповідні клопотання, зокрема, щодо усунення недоліків поданої апеляційної скарги або ж продовження наданого строку.

11. Суд апеляційної інстанції зазначив, що станом на 24 березня 2025 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані, будь-яких заяв (клопотань) на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом до суду не надано.

12. Отже, Сьомий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог

13. Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 січня 2025 року, представник позивача - адвокат Корнійчук С. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, на обґрунтування якої зазначив, що зазначена ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

14. Скаржник зазначив, що при поданні заяви в порядку судового контролю позивач не сплачує судовий збір. Також звернув увагу, що справа в цілому стосувалась щодо не виплати стягувачу додаткової грошової винагороди за Постановою № 168, що є грошовим забезпеченням та прирівнюється до заробітної плати, і при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, а тому при зверненні до суду з апеляційною скаргою в порядку судового контролю позивач звільнений від сплати судового збору.

15. Отже, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність оплати судового збору за подання апеляційної скарги, та помилково повернув апеляційну скаргу, не прийнявши її до свого провадження.

16. На переконання скаржника, оскаржувана ухвала перешкоджає доступу до правосуддя та вказує про надмірний формалізм.

17. На підставі викладеного скаржник просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Позиція інших учасників справи

18. На момент розгляду справи, відзив на касаційну скаргу представника позивача - адвоката Корнійчук С. А. від Управління до Верховного Суду не надходив.

19. Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

Рух касаційної скарги

20. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 02 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 120/6168/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та витребував із Вінницького окружного адміністративного суду справу № 120/6168/22.

21. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року справу № 120/6168/22 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

22. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.

23. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

24. Згідно із частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

25. Як убачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в порядку статті 382 КАС України, шляхом зобов`язання Управління подати звіт про виконання рішення суду від 02 листопада 2023 року.

26. Ухвалою від 14 січня 2025 року Вінницький окружний адміністративний суд відмовив представнику позивача у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 02 листопада 2023 року у справі № 120/6168/23, яку позивач оскаржив в апеляційному порядку.

27. Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.

28. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

29. Згідно із частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

30. На підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

31. З матеріалів справи вбачається, що Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року залишив без руху у зв`язку із несплатою позивачем судового збору, а ухвалою від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу повернув особі, яка її подала.

32. У касаційній скарзі позивач послався на те, що суд апеляційної інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність оплати судового збору за подання апеляційної скарги, та помилково повернув апеляційну скаргу.

33. Надаючи оцінку спірним правовідносинам у контексті того, чи повинен позивач сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у встановленні судового контролю в порядку статті 382 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.

34. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

35. Об`єкти справляння судового збору та випадки, у яких судовий збір не справляється, передбачено статтею 3 цього Закону.

36. Розміри ставок судового збору передбачено статтею 4 Закону № 3674-VI.

37. Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду передбачено сплату судового збору в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

38. Конституційний Суд України у рішенні № 6-р(II)/2024 від 13 травня 2024 року у справі № 3-87/2023(351/23), розв`язуючи питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини другої статті 3, підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI в контексті необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення без розгляду скарги на бездіяльність Виконавчої служби, дійшов наступних висновків:

«…Ураховуючи, що за подання до суду першої інстанції скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця не встановлено справляння судового збору, Конституційний Суд України зазначає, що обов`язок сплати судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, визначений приписом статті 4 Закону, не можна вважати зрозумілим і справедливим елементом механізму контролю за виконанням судового рішення як невіддільного складника права на доступ до суду.

…має місце необґрунтоване втручання в право стягувача на доступ до суду, оскільки особі, яка сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви й отримала доступ до суду та домоглася ухвалення на її користь обов`язкового судового рішення, доводиться додатково (повторно) сплатити судовий збір за здійснення судового контролю за виконанням судового рішення. Наведене свідчить про те, що держава не створила належних юридичних механізмів реалізації права на доступ до суду, а також про брак реального судового контролю на стадії виконання судового рішення, оскільки має місце ускладнення практичної реалізації особою (стягувачем у виконавчому провадженні) її права на доступ до суду, що є порушенням конституційних засад судочинства та принципів цивільного процесуального права.

З огляду на наведене, ураховуючи те, що особа, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, намагається насамперед усунути наслідки порушення її прав, спричинені невиконанням судового рішення, Конституційний Суд України зазначає, що законодавець не діяв відповідно до принципів справедливості, розумності, пропорційності, забезпечення балансу між інтересами держави в стягненні судового збору та інтересами особи щодо доступу до суду та виконання судового рішення, а також не забезпечив доконечної мети чинення правосуддя - захисту прав і свобод.».

39. За висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 16 серпня 2024 року у справі № 580/7686/23, зазначені висновки Конституційного Суду України хоч і стосуються питань сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду постановлену в порядку ЦПК України, однак така ухвала стосувалась виконання судового рішення. Питання, які розв`язував Конституційний Суд України, стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, відтак повинні бути враховані і під час вирішення аналогічних питань в порядку КАС України.

40. Повертаючись до цієї справи, вбачається, що суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу, подану на ухвалу суду першої інстанції, постановлену з питань здійснення судового контролю в порядку статті 382 КАС України.

41. Законом № 3674-VI передбачено виключний перелік передбачених процесуальним законодавством заяв, за подання до суду яких справляється судовий збір.

42. Разом із цим, заява про встановлення судового контролю, подана в порядку статті 382 КАС України, до такого переліку не належить.

43. Таким чином, ураховуючи зазначені висновки Конституційного Суду України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановлену з питань здійснення судового контролю в порядку статті 382 КАС України.

44. Оскільки вищенаведені висновки суду зумовлені висновками Конституційного Суду України щодо неконституційності окремих положень Закону № 3674-VI, колегія суддів не вбачає підстав для відступу від раніше сформованих висновків Верховного Суду.

45. Ураховуючи наведене, посилання, наведені ОСОБА_1 в касаційній скарзі щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

47. Згідно з положеннями статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

48. Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2025 року скасувати, а справу № 120/6168/22 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко