Справа № 480/9140/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. Справа № 480/9140/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року (ухвалене суддею О.А. Прилипчуком) в справі № 480/9140/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії після смерті батька ОСОБА_2 , перерахованої на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в справі №480/9457/21; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії після смерті батька ОСОБА_2 , перерахованої на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в справі №480/9457/21.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 р. задоволено адміністративний позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про виконавче провадження", Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 27.01.1996 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського райвиконкому (а.с. 19).

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", про що відповідачем не заперечувалось.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в справі № 480/9457/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у проведенні перерахунки та виплати пенсії ОСОБА_2 у розмірі грошового забезпечення згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 р. за відповідною посадою із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 № 11/46847/2467 від 07.07.2021 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 у розмірі грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р., згідно наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки № 11/46847/2467 від 07.07.2021 р. за відповідною посадою з 01.04.2019 р. з врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 16-18).

На виконання вказаного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області перераховано ОСОБА_2 пенсію, нарахована сума до сплати за період з 01.04.2019 р. по 30.06.2022 р. становить 129835,71 грн., про що зазначено у листі відповідача від 24.09.2024 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 13.08.2024 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21).

На звернення позивача, листом № 1800-0202-8/40198 від 24.09.2024 р. відповідач повідомив позивача про те, що згідно з ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсюнером чи не проживали.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (в подальшому - Закон № 2262-ХІІ), суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За матеріалами архівної пенсійної справи померлого батька заявника, станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплата пенсії здійснена в повному розмірі, відповідно, недоотриманий розмір пенсії відсутній.

Разом з тим, у Головному управлінні обліковуються кошти у сумі 129835,71 грн. за період з 01.04.2019 р. по 30.06.2022 р., перераховані батьку заявника на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 р. в справі № 480/9457/21.

Оскільки кошти, нараховані на виконання зазначеного вище рішення суду, підлягають виплаті померлому батьку заявника, то для їх виплати, згідно з чинним законодавством, необхідно надати документи, що підтверджують право на їх отримання, яким може бути рішення суду про заміну сторони стягувача (а.с. 9).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу як сину померлого пенсіонера, заборгованості по пенсійним виплатам, що підлягали виплаті, та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 26 Закон №1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 р. (в подальшому - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із ст. 61 Закону №2262-ХІІ, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які або належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Судовим розглядом встановлено, що у Головному управління Пенсійного фонду в Сумській області обліковуються кошти в сумі 129835,71 грн. за період з 01.04.2019 р. по 30.06.2022 р., перераховані ОСОБА_4 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в справі № 480/9457/21. Отже, пенсійним органом за життя пенсіонера ОСОБА_4 було нараховано до виплати пенсію в сумі 129835,71 грн.

Разом з цим з боку Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області до суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту виплати ОСОБА_4 заборгованості, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішень суду у сумі 129835,71 грн. Відповідно пенсійний орган має заборгованість з виплати пенсії перед пенсіонером ОСОБА_4 у зазначеній сумі.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та відповідними документами позивач (як син померлого) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 26.08.2024 р. (а.с. 33), тобто до закінчення 6 місяців після смерті померлого чоловіка.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності заміни стягувача з виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, адже спірні відносини не передбачають переходу права вимоги від померлого пенсіонера до його спадкоємців.

В постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Висновок про відсутність підстав для заміни стягувача у подібних правовідносинах наведений у постановах Верховного Суду від 06.04.2022 р. в справі № 200/10136/20-а, від 16.05.2023 р. в справі № 420/288/21.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача про необхідність заміни сторони виконавчого провадження для отримання заборгованості з виплати перерахованої ОСОБА_4 пенсії.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії після смерті батька ОСОБА_2 , перерахованої на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 р. в справі №480/9457/21 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 , доплати до пенсії (заборгованості) ОСОБА_2 , яка була йому нарахована за рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в справі №480/9457/21 у розмірі 129835,71 грн., та залишилася недоодержаною у зв`язку із його смертю.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 в справі № 480/9140/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич