Справа № 140/9478/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/9478/24 пров. № А/857/33860/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Матковської З. М., Ніколіна В. В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року (головуючий суддя: Мачульський В.В., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 10.09.2024 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізацію, оформлене протоколом № 6 від 20.06.2024;

- визнати протиправними та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 липня 2024 року № 193-ОД «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині призову на військову службу та відправлення у складі команди НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 07 липня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 на військову службу за призовом у воєнний час до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу даної військової частини.

Обґрунтовує позов тим, що у травні 2024 року позивачу було вручено повістку для оновлення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії на 10.05.2024 року. В період з 10.05.2024 по 15.06.2024 ОСОБА_1 проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка відповідно до висновку ЛКК № 393 від 25.10.2023 за станом здоров`я потребує такого догляду. Родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Також позивач спільно проживає зі своєю матір`ю. Відтак, має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з чим 17.06.2024 подав голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідну заяву. Проте за результатами розгляду заяви комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 20.06.2024 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Вважає відмову комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України, наслідком чого стала його незаконна мобілізація.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 10.05.2024 по 15.06.2024 проходив військово-лікарську комісію (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, 17.06.2024 звернувся до голови комісії ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

За результатами розгляду заяви комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомила позивача, що протоколом від 20.06.2024 № 6 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що підтверджується повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1017 від 20.06.2024. Причини відмови: з підстав відсутності Акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) (додаток 8) Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 (а.с.13).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.07.2024 №193-ОД призвано на військову службу військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , які призвані та відправлені у складі команди до команди № НОМЕР_1 , в тому числі капітана 2 рангу - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

У подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 07.07.2024 ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.07.2024 зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення (а.с. 14-зворот, 43).

Вважаючи протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову в наданні відстрочки та як наслідок протиправними наказ про призов на військову службу та наказ про зарахування до складу в/ч НОМЕР_1 позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом № 6 від 20.06.2024, оскільки на момент розгляду заяви про надання відстрочки, позивачем до комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надано Акту про встановлення факту здійснення ним догляду (постійного догляду) у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VІІІ від 12.05.2015, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ч. 2 ст. 2 Закон № 389-VIII).

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абз. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Статтею 23 Закону № 3543-XII встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, (далі - Положення про ТЦК) визначає повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 9 Положення про ТЦК, передбачено, що відповідно до покладених на них завдань ТЦК, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Пунктом 11 Положення про ТЦК визначено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

За результатами розгляду заяви позивача про надання відстрочки на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII, комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомила позивача, що протоколом від 20.06.2024 № 6 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що підтверджується повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1017 від 20.06.2024. Причини відмови: з підстав відсутності Акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) (додаток 8) Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 (а.с.13).

Позивач вважає, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом № 6 від 20.06.2024 є протиправним.

Так, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560), зокрема, визначає надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.

Відповідно до п. 56 Порядку № 560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) (п. 58 Порядку № 560).

Згідно п. 61 Порядку № 560, військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію2, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п`яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Проаналізувавши наведене вище норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що доказів подання позивачем, на момент розгляду заяви про надання відстрочки до комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , акта про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) не надано, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки, оскільки подання такого акта є імперативним приписом, який відображено у п. 61 Порядку № 560.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Тобто, підставою для надання відстрочки від призову та звільнення з військової служби може бути необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми, що підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК чи ЛКК.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317) передбачено, що це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; Міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків тощо.

Наказом МОЗ від 09.04.2008 року № 189, зареєстрованим в Мінюсті України за № 589/15280 від 04.07.2008 року, затверджено «Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності», пункти 3 та 4 якого визначено, що до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

- форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою КМУ від 17.04.2019 року № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»;

- висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Отже, правовою підставою для надання позивачу відстрочки від призову та звільнення з військової служби може бути необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми, що підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК для осіб віком понад 18 років, а ЛКК для осіб до 18 років.

Тобто, належним доказом підстави надання позивачу відстрочки від призову за підпунктом 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII через необхідність постійного догляду за матір`ю, є складений у відповідності до чинного законодавства висновок МСЕК, який підтверджує необхідність постійного стороннього догляду за хворою матір`ю.

Однак, такого висновку МСЕК позивачем на розгляд комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 не подано.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом № 6 від 20.06.2024.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач, у розглядуваних спірних правовідносинах, визначив спосіб захисту свого права шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізацію, оформлене протоколом № 6 від 20.06.2024; визнання протиправними та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 липня 2024 року № 193-ОД «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині призову на військову службу та відправлення у складі команди НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 07 липня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 на військову службу за призовом у воєнний час до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу цієї військової частини.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 07.07.2024 ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.07.2024, зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення (а.с. 14-зворот, 43).

Тобто, після видання цього наказу, виникли правовідносини щодо проходження військової служби, особливості якої визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Натомість, цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби у зв`язку з визнанням незаконним рішення щодо призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки доказів звернення до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, яка визначає підставі звільнення з військової служби, позивач не подавав, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 07 липня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 на військову службу за призовом у воєнний час до особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначення на посаду та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу цієї військової частини, відсутні.

Крім цього, оскільки наказ про зарахування ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 від № 101 від 07 липня 2024 року реалізовано, а тому обрані способи захисту позивачем не є належними, натомість для звільнення з військової служби, позивач повинен звернутися із рапортом до військової частини НОМЕР_1 на підставі ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, яка визначає підставі звільнення з військової служби.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 140/9478/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін