Справа № 400/8774/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8774/24

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.,

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 14.01.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області, ГУПФ України в Івано-Франківській області (з урахуванням уточнення (збільшення) позовних вимог) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16 в частині щодо відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24.

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 в частині розрахунку тривалості стажу на посаді судді і розміру довічного утримання;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року та виходячи з 90% суддівської винагороди, що зазначена у довідці Господарського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24, обчисливши її розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року в сумі 3 028,00 грн., із врахуванням раніше виплачених сум та зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1983 по 01 липня 1987 років у розмірі 1 рік 11 місяців та періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії, а саме з 10 листопада 1978 по 27 листопада 1980 у розмірі 2 роки 17 днів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що органом пенсійного фонду на підставі довідки Господарського суду Миколаївської області від 17 червня 2024 року №01-10/5600/24 та розрахунку стажу судді від 17 червня 2024 року №01-10/5599/24, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, було розраховане щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. При цьому, щомісячне довічне грошове утримання призначено не з 11 червня 2024 року, а лише з 09 липня 2024 року у розмірі не 90%, а 82% від суддівської винагороди судді у сумі 105 228,22 грн., не зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1987 року у розмірі 1 рік 11 місяців та періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії, а саме з 10 листопада 1978 року по 27 листопада 1980 року у розмірі 2 роки 17 днів.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №400/1502/24 Господарським судом Миколаївської області видано довідку від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24 про розмір суддівської винагороди за січень 2024 року на загальну суму 184 859,40 грн. Відповідач відмовив у здійсненні перерахунку за даною довідкою. Вказані дії відповідача позивач вважав протиправними.

Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що оскільки до заяви надано сканкопію довідки, яка не відповідає Додатку 2 до Порядку №3-1 то відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24 Господарського суду Миколаївської області.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки не змінився в порівняні з розміром прожиткового мінімуму на 2020 рік, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Вимога позивача перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 11 червня 2024 року та виходячи з 90% суддівської винагороди, що зазначена у довідці Господарського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24, обчисливши її розмір з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1412-VIII (далі Закон №1402-VIII) передбачено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи судді, чинним законодавством не передбачено, тому відсутні підстави для зарахування до стажу роботи навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту та періоду проходження строкової військової служби в лавах армії. Оскільки, стаж роботи на посаді судді позивача складає 36 років 10 місяців 09 днів, то щомісячне довічне грошове утримання позивача визначено з розрахунку 82% суддівської винагороди судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Отже рішення від 04 жовтня 2024 року №17 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області, ГУПФ України в Івано-Франківській області задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16 в частині щодо відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Господарського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України у Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 в частині розрахунку тривалості стажу на посаді судді і розміру довічного утримання.

Зобов`язано ГУПФ в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року та виходячи з 90% суддівської винагороди, що зазначена у довідці Господарського суду Миколаївської області від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24, обчисливши її розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 в сумі 3 028 грн., із врахуванням раніше виплачених сум та зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1987 року у розмірі 1 рік 11 місяців та періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії, а саме з 10 листопада 1978 року по 27 листопада 1980 року у розмірі 2 роки 17 днів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області судовий збір у сумі 1 211,20 грн на користь ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Івано-Франківській області судовий збір у 1211,20 грн на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Івано-Франківській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім суттєвим обставинам справи, що стало причиною неправильного вирішення даної справи.

Доводи апеляційної скарги:

- організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон №1402-VIII, згідно з п.2 розд.XII Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності Законом №1402-VIII, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 цього розділу;

- згідно з ч.3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді; ч.ч.4, 5 цієї статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку ;

- щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України;

- отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- відповідно до ч.3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2021 року 2 102 грн.;

- отже, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ні з 01 січня 2022 року, а ні з 01 січня 2024 року, не відбулося, а тому, на даний час, немає підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ;

- позивач звернувся із заявою від 23 серпня 2024 року щодо призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України;

- до заяви позивачем було долучено скан-копію довідки №08-30/7745/24 від 16 серпня 2024 року, яка не відповідає Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891 (далі Порядок №3-1);

- ГУПФ України в Івано-Франківській області на заяву позивача про перерахунок пенсії від 23 серпня 2024 року, яка опрацьовувались за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 30 серпня 2024 року №14457/03-16;

- щодо визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 в частині розрахунку тривалості стажу на посаді судді і розміру довічного утримання судом не враховано наступне;

- позивач перебуває на обліку у ГУПФ України в Миколаївській області та з 11 червня 2019 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ГУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058)4 з 11 червня 2024 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом №1402-VIII;

- за правилами Порядку №3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до територіального органу Пенсійного фонду України суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи; не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням п.5 розд. I цього Порядку;

- суд першої інстанції не досліджував долучені до позову докази, та наданий ГУПФ відзив на заяву про збільшення позовних вимог, інакше встановив би, що ГУПФ України в Миколаївській області з 11 червня 2024 року призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а відтак і розраховано тривалість стажу роботи на посаді судді, відтак суд помилково скасував рішення від 04 жовтня 2024 року №17 винесене ГУПФ України в Івано-Франківській області, бо в долучених до позову додатках рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за електронною пенсійною справою №17 саме нашого Головного управління від 30 серпня 2024 року за №14457/03-164;

- питання зарахування до стажу роботи на посаді судді регламентується до ст. 137 №1402-VIII; згідно з п.34 розд.ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання); На час обрання позивача на посаду судді діяв Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року за №2862-ХІІ;

- за правилами п.2 ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ (чинної у період обрання позивача суддею) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

- апелянт звертає увагу на те, що в наведених переліках посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, не зазначено зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання та проходження строкової військової служби;

- відповідно до п.1 Указу Президента України за №584/95 від 10 липня 1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби; аналогічне положення містилося у п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 1 грудня 2010 року №1097 "Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", а №1402-VIII не передбачено зарахування періоду навчання у вищих навчальних закладах та час проходження строкової служби в рядах Радянської армії до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання;

- так-як Постанова Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року, втратила чинність в 2010 році вона застосуванню не підлягає, оскільки при набутті чинності певним законом, його норми припиняють дію положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права;

- враховуючи вищезазначене, зарахувати ОСОБА_1 період навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі а також період проходження строкової військової служби для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання немає законних підстав;

- апелянт вказував, що суд першої інстанції не врахував, що вимога позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи із 90% суддівської винагороди судді, є похідною та заявлена передчасно, оскільки повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, посилаючись, при цьому, на постанову Верховного Суду від 22 лютого 2023 року по справі №320/12166/20;

- щодо позовної вимоги про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди суд першої інстанції не врахував постанову Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі №580/585/21 щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судді, а відповідно до ч.5 ст. 13 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права;

- також, на думку апелянта, безпідставно задоволена позовна вимога про проведення виплати грошового утримання, оскільки на час розгляду справи, ГУПФ перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання судового рішення не проводився, а тому, обґрунтованих підстав вважати, що права позивача у цій частині будуть порушенні у майбутньому, відсутні, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені в майбутньому, такі вимоги зі сторони позивача, є передчасними.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що воно поставлено у відповідності вимог законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Івано-Франківській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Позивач є суддею у відставці Господарського суду Миколаївської області, якому з 11 червня 2024 року виплачується довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону №1402-VIII.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №400/1502/24 ухвалено судове рішення, яким зобов`язано Господарський суд Миколаївській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1 за січень 2024 року із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028 гривень, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів і з урахуванням раніше виплачених сум суддівської винагороди.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №400/1502/24 Господарським судом Миколаївської області видано довідку від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24 про розмір суддівської винагороди за січень 2024 року на загальну суму 184 859,40 грн.

23 серпня 2024 року позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, у відставці з урахуванням довідки від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24 Господарського суду Миколаївської області.

Рішенням від 30 серпня 2024 року №14457/03-16 ГУПФ України в Івано-Франківській області позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням від 04 жовтня 2024 року №17 ГУПФ України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок пенсії.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, щодо розрахунку відсоткового значення розміру суддівської винагороди 82% (36 повних років стажу), діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, суд першої інстанції, враховуючи висновки викладені в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 у справі №400/1502/24, зобов`язав ГУПФ в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 11 червня 2024 року обчисливши її розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 в сумі 3 028 грн.

Колегія суддів, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, доходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно положень ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1412-VIII.

Відповідно ч.1 ст. 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених вказаним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З наявного в матеріалах справи розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 17 червня 2024 року №01-10/5599/24 Господарського суду Миколаївської області (а.с.36) вбачається, що пенсійним органом при визначенні загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку, який склав 82%, було враховано стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді 36 років 10 місяців 09 днів, а саме:.

- стажером народного судді Первомайського міського народного суду, Заводського районного народного суду м. Миколаїв 10 місяців 16 днів (03 серпня 1987 року 19 червня 1988 року);

- в.о. народного судді Заводського районного народного суду м. Миколаїв 01 рік 09 місяців 15 днів (20 червня 1988 року 05 квітня 1990 року);

- народного судді Заводського районного народного суду м. Миколаїв 02 роки 02 місяці 24 дні (06 квітня 1990 року 30 червня 1992 року);

- арбітра Арбітражного суду Миколаївської області 09 років 00 місяців 03 дні (01 липня 1992 року 04 липня 2001 року);

- судді Господарського суду Миколаївської області 17 квітня 04 місяців 01 днів (05 липня 2001 року 06 листопада 2018 року);

- заступника голови Господарського суду Миколаївської області 05 років 07 місяців 03 дні (07 листопада 2018 року 10 червня 2024 року).

Тобто, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді не було враховано половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту 01 вересня 1983 року по 01 вересня 1987 року (1 рік 11 місяців) та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, з 10 листопада 1978 року по 27 листопада 1980 року (2 роки 17 днів).

Так, абзацом 4 п.34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VI встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Після проголошення незалежності України питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі Закон №2862-XII) та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".

Згідно ч.4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-XII "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно абз.2 ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545 п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Зазначена Постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність 01 січня 2012 року.

Згідно п.2 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1402-VI визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 цього розділу.

У відповідності п.11 "Перехідних положень" Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно абз.4 п.34 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1402-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, а також проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №9901/382/18, у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2019 року по справі №607/8578/17, постанові Верховного Суду України у від 06 липня 2016 року у справі №П/800/426/14 та ін.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зарахована половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту 01 вересня 1983 року по 01 вересня 1987 року (1 рік 11 місяців) та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, а саме з 10 листопада 1978 року по 27 листопада 1980 року (2 роки 17 днів).

Тобто, загальний стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з урахуванням вказаного періоду складає повних 40 роки (40 роки 09 місяців 19 днів).

Аналогічного висновку дійшла Вища рада правосуддя у рішенні від 06 червня 2024 року №1766/0/15-24 вказавши, що за результатами визначення доданих до заяви документів щодо визначення наявності в судді Ткаченка О.В. відповідного стажу для звільнення у відставку встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню:

період проходження строкової військової служби 2 роки 17 днів;

половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 11 місяців;

стаж роботи на посаді судді 35 років 11 місяців 16 днів;

стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 10 місяців 16 днів.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право відставку, становить 40 років 09 місяців 19 днів (а.с.32).

Враховуючи зазначене, колегія суддів констатує, що позивач має право на виплату довічного утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років роботи посаді судді + 40% за 20 років стажу), а не 82% як зазначає пенсійний орган.

Таким чином, оскільки позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 в частині розрахунку тривалості стажу на посаді судді і розміру довічного утримання є похідною від попередньої вимоги, то дане рішення також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія суддів також вважає протиправним рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з підстав того, що до заяви позивачем було долучено скан-копію довідки №08-30/7745/24 від 16 серпня 2024 року, яка не відповідає Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (далі Порядок №3-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891.

Відповідно п.п.12, 13 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Додатком 2 до Порядку №3-1 затверджено форму подання для призначення пенсії в якому визначається розрахунок вислуги років для обчислення пенсії.

Втім, колегія суддів наголошує, що рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16, яким відмовлено позивачу у призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не містить інформації з приводу того, що саме в довідці не відповідає Додатку 2 до Порядку №3-1.

Тобто, оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам ст. щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості.

У рішенні від 26 липня 2007 року у справі "Walchli v. France" (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп.50-51 та 69, та "Walchli v. France", №35787/03, п.29).

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про протиправність рішення ГУПФ України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року обчисливши її розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року в сумі 3 028 грн., з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №400/1502/24 Господарський суд Миколаївській області видав позивачу довідку від 16 серпня 2024 року №08-30/7745/24 за якою суддівська винагорода ОСОБА_1 за січень 2024 року із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028 гривень, склала 184 859,40 грн.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно інформації, що міститься у оскаржуваному рішенні ГУПФ України у Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 дане рішення було прийнято на підставі заяви та листа №14464/0316 від 31 липня 2024 року, а довідка №08-30/7745/24 (а.с.84) була виготовлена Господарським судом Миколаївській області 16 серпня 2024 року. Таким чином, колегія суддів констатує, що довідка №08-30/7745/24 не могла бути врахована пенсійним органом при здійсненні перерахунку у вказаному рішенні №14464/0316.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про передчасність вимоги позивача щодо зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року, обчисливши його розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року в сумі 3 028 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у вказаній частині, а саме: проведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року обчисливши його розмір із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2024 року в сумі 3 028 грн.

Вказані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 14 січня 2025 року, що призвело до прийняття рішення з висновком якого не погоджується колегія суддів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30 серпня 2024 року №14457/03-16.

Визнати протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області від 04 жовтня 2024 року №17 в частині розрахунку тривалості стажу на посаді судді і розміру довічного утримання.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 11 червня 2024 року та виходячи з 90% суддівської винагороди, із врахуванням раніше виплачених сум та зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1987 року у розмірі 1 рік 11 місяців та періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії, а саме з 10 листопада 1978 року по 27 листопада 1980 року у розмірі 2 роки 17 днів.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.