Справа № 300/2093/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/2093/25 пров. № А/857/18556/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року про повернення заяви, яка зареєстрована за вхідним номером 10180/25, без розгляду у справі №300/2093/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, адвоката Душенко Валентини Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

суддя в 1-й інстанції Панікар І. В.,

дата ухвалення судового рішення 10 квітня 2025 року,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту судового рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі також відповідач 1), адвоката Душенко Валентини Анатоліївни (далі також відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, який не виконав вимоги ст. 26 Закону України про БПД і не забезпечив позивача своєчасно, в повному обсязі, якісно, безперервно безоплатною правничою допомогою у справі №0001196 по теперішній час;

- Зобов`язати відповідача 1 негайно забезпечити позивача представником БПД у кримінальному провадженні №0001196;

- Визнати протиправність бездіяльності відповідача 1 у формі відсутності реагування на відсутність жодних дій адвоката по наданню БПД потерпілому ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0001196, чим порушено обов`язки по договору з адвокатом згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1163 від 07 листопада 2023 року;

- Зобов`язати відповідача 1 виконати вимоги своїх обов`язків згідно з договором з адвокатом Душенко В.А. по наданню БВПД клієнту суб`єкту ВПО позивачу ОСОБА_1 та: звернутися з поданням до Комісії оцінювання якості надання БПД адвокатом Душенко В.А.; подати подання до Координаційного центру БПД про виключення адвоката ОСОБА_2 з реєстру адвокатів БПД; подати скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів на порушення адвокатом ОСОБА_2 Правил адвокатської етики і положень Закону України «Про адвокатуру»;

- Визнати протиправним і незаконним п. 10 ч. 2 ст. 24 Закону України про БПД в наказі відповідача №1 від 22 березня 2024 року №З-БВПД/017/06.1-2/82;

- Зобов`язати відповідача 1 записати правдиві фактичні дані п.2 ч.2 ст.24 Закону не виконання адвокатом договірних обов`язків;

- Стягнути з відповідача 1 на користь позивача за ненадання позивачу правничої допомоги в повному обсязі, якісно, своєчасно, безперервно вторинної безоплатної правничої допомоги в справі №0001196 в сумі 35000 євро і процесуальні витрати в сумі на день розгляду справи по суті, які позивач надасть додатково;

- Визнати бездіяльність відповідача 1, який не виконав вимоги ст. 26 Закону про БПД і не забезпечив позивача ОСОБА_1 в повному обсязі, якісно, своєчасно, безперервно безоплатною вторинною правничою допомогою по справі №300/4699/22;

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, який не виконав своїх договірних обов`язків з адвокатом Душенко В.А. згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1163 від 07.11.2023 та не контролював виконання доручення адвокатом Душенко В.А. отримавши заяви, скарги, вимоги позивача, не розглянув: залишив без уваги вимогу позивача від 30 вересня 2024 року по справі №0001196; залишив без уваги вимогу позивача від 30 вересня 2024 року у справі №300/4699/22; повідомлення позивача №Д-Д-204/017 від 22 березня 2024 року; протокол зустрічі від 29 лютого 2024 року з адвокатом; протокол зустрічі з адвокатом від 23 лютого 2024 року; повідомлення позивача №Д-121/017; повідомлення позивача №Д-212/017 від 26 березня 2024 року;

- Зобов`язати відповідача №1: розглянути 7 звернень позивача і надати відповідь у паперовому вигляді під розпис; звернутися з поданням до Комісії з оцінювання якості надання БВПД адвокатом Душенко В.А. по справі; подати скаргу до КДКА Івано-Франківської області (кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів) про порушення адвокатом Душенко В.А. Правил адвокатської етики і положень Закону України про адвокатську діяльність Закону України про БПД і Стандартів якості надання БПД;

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, який порушив ст.24 Закону про БПД і не забезпечив безперервність надання позивачу БПД при заміні ОСОБА_2 . Позивач опинився в судовому засіданні без представника;

- Стягнути з відповідача 1 на користь позивача моральну шкоду по справі №300/4699/22 в сумі 35000 євро (Відповідач знає, що позивач хворіє і скористався цією обставиною, підступно позбавив гарантованої державою правничої допомоги);

- Визнати протиправним невиконання адвокатом Душенко В.А. доручення на представництво потерпілого у справі №0001196 і невчинення жодної дії по дорученню по договору з Центром БПД як факт неотримання потерпілим в повному обсязі, якісно, своєчасно, безперервно безоплатну вторинну правничу допомогу;

- Визнати порушення відповідачем 2 вимог Стандартів БВПД, а саме, отримавши доручення у справі, яка розпочата: не ознайомилася з матеріалами справи; не завела адвокатське досьє; не обговорювала з потерпілим матеріали справи, не повідомила про свої процесуальні наміри по справі; ухилилася від обговорення справи; порушила Правила адвокатської етики (вводила позивача в оману про вимогу відповідача 1 здійснювати відеозаписи зустрічей, проти яких він не заперечував, а тому такі є доказом у справі; категорично заперечувала позивачу здійснювати відеозапис зустрічі, що є протиправним і підриває довіру до адвоката; відмовлялася складати письмовий акт зустрічі бесіди з позивачем, а такий акт передбачений обов`язками адвоката; відмовлялася підписувати письмові акти зустрічі; на телефонні дзвінки до адвоката вперто не відповідала, а саме Центр БПД позивачу як обов`язок давав завдання телефонувати ОСОБА_2 ; не повідомляла позивача і суд про відмову виконувати доручення Центру БПД; судове засідання зірвано через неявку ОСОБА_2 ; не надала відповіді на вимогу надати звіт по роботі по справі №0001196 і документи);

- Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду з невиконання обов`язків представника по справі №0001196 в сумі 35000 євро;

- Визнати невиконання ОСОБА_2 обов`язків по договору і ненадання правничої допомоги по справі №300/4699/22 позивачу в повному обсязі, якісно, своєчасно, безперервно;

- Визнати порушення адвокатом Душенко В.А. Правил адвокатської етики, а саме: в судове засідання не з`явилася, не повідомила і позивача про причини неявки, судове засідання зірвано; згідно зі ст. 24 Закону про БПД і Правил адвокатської етики Душенко В.А. зобов`язана передати адвокату на заміну матеріали справ, чим забезпечити безперервність надання БПД не виконала; тривалий час 8 днів до виконання доручення не приступала; реагувала на запити причин дратівливо; як відомо тепер адвокат написала заяву за заміну, заяву приховує від позивача протиправно; приховування адвокатом від позивача є протиправним і наштовхує позивача на підозри про те, що підстава для заміни адвоката в заяві не передбачена як підстава нормами Закону України про БПД чи правилами адвокатської етики; ОСОБА_2 не виконала вимоги п.п. 18, 35 Правил адвокатської етики і не надала на письмову вимогу по справі №300/4699/22 письмовий звіт і документи по справі;

- Стягнути з адвоката ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду за ненадання адвокатом в повному обсязі, якісно, своєчасно, безперервно позивачу безоплатної вторинної правничої допомоги хворому ОСОБА_1 з окупації, пенсіонеру по справі №300/4699/22 в сумі 35000 євро і процесуальні витрати на кінцеве судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року повернуто ОСОБА_1 заяву, яка зареєстрована за вхідним номером 10180/25 без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції як порядок оскарження ухвали зазначив подання апеляційних скарг через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Вважає, що зазначення неправильного способу апеляційного оскарження порушує його права. Апелянт зазначає, що спірною ухвалою йому повернуто його письмову заяву №9 від 16.04.2025 як нечитабельну з питань про роз`яснення ухвали та про відвід судді. Зазначає, що ухвала від 18.04.2025 ухвалена судом якому заявлено відвід та таке питання все ж не вирішено, а тому така є постановлена неповноважним судом. Не погоджується і з доводами про те, що заява є нечитабельною, оформлена нерозбірливим почерком. Просив скасувати ухвалу від 18 квітня 2025 року, а заяву направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суддів.

Відзиви на апеляційні скарги відповідачами подані не були. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з покликанням на приписи ст.ст. 166, 167 КАС України, зазначив, що письмова заява, клопотання, заперечення пред`являється шляхом подання заяви, текст якої має бути викладено у такий спосіб, що дозволяє визначити (зрозуміти) суть заяви та вирішити питання, які ініційовані заявником.

Проаналізувавши подану заявником заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що остання написана не машинописним текстом, а від руки, що не суперечить вимогам встановленим до форми заяви, однак вона складена не за встановленою формою та неналежним чином оформлена на листку А4, водночас, обґрунтування підстав до вказаних заяв написані нерозбірливим почерком, є нечитабельними, що є суттєвим недоліком заяви, та фактично позбавляє суд можливості дослідити обґрунтування ініційованого питання заявником. Зауважено, що судові рішення не можуть ґрунтуватися на здогадках (припущеннях) про те, чим обґрунтовані вимоги заявника та чим підтверджуються. У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції вказав про неможливість встановити обґрунтування відповідної заяви та вирішити питання за такою заявою так як того вимагає закон. Вказане зумовлене не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення позивача до суду, а лише невиконанням процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання заяв. Такого змісту дії не можуть свідчити про обмеження права позивача на судовий захист. Суд першої інстанції також вказав, що, на його думку, зазначені недоліки не є надміру формальними, оскільки дана обставина може вплинути на ефективність виконання ухвали суду в майбутньому.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документа повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст.166 КАС України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст.166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

З`ясовуючи питання про наявність підстав для прийняття до розгляду поданих заяв та відповідність її вимогам ст. 167 КАС України, суд зазначає наступне.

Стаття 167 КАС України визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Так, по формі заява, клопотання або заперечення є письмовим документом. Письмова форма вважається додержаною, якщо заява викладена на папері. Текст може бути надрукований або написаний від руки. Однак зміст заяви, клопотання, заперечення або підстави заяви (клопотання, заперечення) повинні бути написані зрозуміло (розбірливо), тобто читабельно.

Варто зазначити, що під змістом питання, яке має бути розглянуто судом, прохання заявника та підставами заяви (клопотання, заперечення) розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

У контексті наведеного суд наголошує, що заява, клопотання або заперечення повинні містити максимально чітко і зрозуміло сформовані підстави для звернення до суду.

Отже, письмова заява, клопотання, заперечення пред`являється шляхом подання заяви, форма і зміст якої має відповідати вимогам, установленим у статтях 166, 167 КАС України. З цього випливає, що текст заяви має бути викладено у такий спосіб, що дозволяє визначити (зрозуміти) суть заяви та вирішити питання, які ініційовані заявником.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, адвоката Душенко Валентини Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду: читабельної та розбірливої позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160 КАС України; сторінки позовної заяви за № 8 у справі № 300/2093/25.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву №9 з процесуальних питань, розглядається судом одноособово, без повідомлення осіб: про роз`яснення ухвали суду від 07 квітня 2025 року; відвід судді І.В. Панікар і виправлення недоліку позовної заяви (вх. №10180/25).

Колегія суддів зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A №333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція ) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pеrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява №3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Оцінюючи доводи щодо нечитабельності відповідної заяви від 16 квітня 2025 року, колегія суддів встановила, що її зміст придатний до прочитання, а вимоги заяви є зрозумілими.

Викладений позивачем текст дійсно читається з певними труднощами, водночас піддається читанню, що, зокрема, дозволило колегії суддів встановити зміст відповідної заяви. Тому така можливість була і суду першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що при розгляді цієї апеляційної скарги оцінка змісту самої заяви, поданої позивачем 16 квітня 2025 року, не надається, а оцінюється питання застосування норм процесуального права судом першої інстанції. За таких обставин стверджувати про постановлення ухвали від 18 квітня 2025 року неповноважним складом суду передчасно.

Також колегія суддів зважає на доводи апелянта щодо неправильного зазначення порядку апеляційного оскарження в ухвалі від 18 квітня 2025 року в контексті приписів ст.297 КАС України, однак таке порушення не є таким, яке за ст.320 КАС України зумовило неправильне вирішення питання.

Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що відповідна заява відповідає вимогам ст.ст.166, 167 КАС України, а тому повернення такої без розгляду з підстав нечитабельності є передчасним та ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до приписів ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, повертаючи заяву за вх. №10180/25 від 18 квітня 2025 року, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.139, 166, 167, 241, 242, 243, 246, 294, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року про повернення заяви, яка зареєстрована за вхідним номером 10180/25, без розгляду у справі №300/2093/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.