Справа № 640/17331/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року ЛуцькСправа № 640/17331/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» (далі ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва до Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.03.2021 №, №, № та від 01.06.2021 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 20.01.2021 по 09.02.2021 ГУ ДПС у м. Києві було проведено перевірку ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД», з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за листопад 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередньому звітному періоді за грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, 2020 року. За результатами перевірки складено акт № 12783/Ж5/26-15- 07-01-06/41497994 від 16.02.2021. Проведеною перевіркою відповідачем встановлені порушення позивачем:

- п.п. 14.1.219 п. 14.1 ст 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 194.1.1. п. 194.1. ст.194, пп. 197.1.14 Розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - «Кодекс», «Податковий кодекс», «ПК України»), пп. 5 п.4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 р. № 21, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) та відповідно суму від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) (що переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2020 року на загальну суму 11 238 885,00 грн. та занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 6 071 225,00 грн., в тому числі за грудень 2017 року 157 161 грн., січень 2018 року 146 763 грн., лютий 2018 року 285 101 грн., травень 2018 року 29 567 грн., червень 2018 року 76 503 грн., липень 2018 року 242 463 грн., лютий 2019 року 82 565 грн., березень 2019 року 60 791 047 грн., квітень 2019 року 99 035 грн., травень 2019 року 208 801 грн., червень 2019 року 8 466 грн., липень 2019 року 120 233 грн., серпень 2019 року 295 060 грн., вересень 2019 року 280 149 грн., жовтень 2019 року 278 550 грн., листопад 2019 року 285 125 грн., грудень 2019 року 356 011 грн., січень 2020 року 276 918 грн., лютий 2020 року 302 748 грн., березень 2020 року 410 189 грн., квітень 2020 року 176 737 грн., травень 2020 року 360 645 грн., червень 2020 року 276 074 грн., липень 2020 року 330 660 грн., серпень 2020 року 109 166 грн., вересень 2020 року 192 310 грн., жовтень 2020 року 315 298 грн., листопад 2020 року 305 135 грн.

- п.201.7., п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 17 310 109 грн., в тому числі за грудень 2017 року в сумі 332 163 грн., січень 2018 року 628 057 грн., лютий 2018 року 717 929 грн., березень 2018 року 168 743 грн., квітень 2018 року 350 769 грн., травень 2018 року 303 808 грн., червень 2018 року 642 597 грн., липень 2018 року 548 841 грн., серпень 2018 року 172 011 грн., вересень 2018 року 234 973 грн., жовтень 2018 року 154 710 грн., листопад 2018 року 159 403 грн., грудень 2018 року 203 935 грн., січень 2019 року 34 840 грн., лютий 2019 року 345 391 грн., березень 2019 року 281 778 грн., квітень 2019 року 248 541 грн., травень 2019 року 437 991 грн., червень 2019 року 159 148 грн., липень 2019 року 290 489 грн., серпень 2019 року 696 012 грн., вересень 2019 року 695 695 грн., жовтень 2019 року 709 386 грн., листопад 2019 року 558 325 грн., грудень 2019 року 498 776 грн., січень 2020 року 320 781 грн., лютий 2020 року 625 799 грн., березень 2020 року 738 939 грн., квітень 2020 року 312 756 грн., травень 2020 року 615 120 грн., червень 2020 року 756 647 грн., липень 2020 року 817 035 грн., серпень 2020 року 593 851 грн., вересень 2020 року 906 039 грн., жовтень 2020 року 1 157 323 грн., листопад 2020 року 891 508 грн.

- п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п.8.1., п.8.4., п. 8.5 Розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» не подано повідомлення по 2 об`єктах за ф. № 20-ОПП, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДПС у м. Києві.

В подальшому 16.03.2021 ГУ ДПС у м. Києві на підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення (ППР):

- № , яким встановлено відсутність складення та /або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 17 310 109 грн., у зв`язку з чим застосовано штраф у сумі 8 655 054,50 гри.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 7 589 031,00 грн. в тому числі за податковими зобов`язаннями 6 071 225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 517 806,00 грн.;

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 11 238 885,00 гри.;

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» звернулося із скаргою до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення № 11874/6/99-00-06-01-05-06 від 27.05.2021, в якому контролюючим органом вищої інстанції зазначено, що висновки акта перевірки не забезпечені належною доказовою базою, є передчасними, а отже підлягають скасуванню.

- скасовано ППР від 16.03.2021 р. № повністю;

- скасовано ППР від 16.03.2021 р. № , № , № в частині висновків акта перевірки щодо заниження скаржником податкових зобов`язань по даті отримання забезпечувальних платежів від покупців у сумі 17 146 781 грн. ПДВ;

- скасовано ППР від 16.03.2021 р. № в частині визначення платнику податкових зобов`язань поза межами періоду, визначеного наказом на перевірку;

- в іншій частині зазначені ППР залишено без змін, а скаргу частково задоволено.

В подальшому відповідачем було винесено нові ППР:

1) № від 01,06.2021 р., форми «ПН», яким встановлено відсутність складення та /або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 163 767,00 грн., у зв`язку з чим попереджене про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування на суму ПДВ 163 767,00 грн., у строк, передбачений ст. 120-1 Податкового кодексу України та згідно зі ст. 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 54 076,50 грн.

2) № від 01.06.2021 р. форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 163 767,00 грн.

Позивач не погоджується з усіма податковими повідомленнями-рішеннями, вважає що їх прийнято відповідачем з порушенням норм чинного податкового законодавства та на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки, у зв`язку з чим вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо заниження податкових зобов`язань на суму 17 146 781,00 грн. ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» зазначає, що немає необхідності для викладення обставин справи в частині цього порушення, адже позивач виклав вказані обставини в скарзі на ППР, за результатами розгляду якої ДПС України скасовано ППР в частині висновків акту перевірки щодо заниження податкових зобов`язань на суму 17 146 781,00 грн. та в частині визначення податкових зобов`язань в сумі 6 071 225,00 грн. Відтак, ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» погоджується з висновками ДПС України стосовно неправомірності висновків про заниження податкових зобов`язань на суму 17 146 781,00 грн. та просить суд врахувати їх при винесенні рішення, як встановлений факт.

Щодо заниження податкових зобов`язань на суму 126 130.00 грн. позивач зазначив наступне.

В період з грудня 2017 року по листопад 2020 року було укладено з фізичними особами попередні договори до основних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень вартістю 1,00 грн. Зазначає що визначивши ціну продажу нежитлових приміщень на рівні 1,0 грн. самостійно повинен нести тягар сплати зобов`язань з ПДВ в бюджет, які позивач повинен нарахувати виходячи з балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

При цьому наголошує, що балансова вартість нежитлових приміщень на час здійснення перевірки та на час подання цього позову невідома, так не настала дата формування балансової вартості та балансова вартість буде відображена позивачем в бухгалтерському обліку в дату здійснення операцій постачання товарів/послуг та відповідно, в цьому ж звітному періоді виникне податкове зобов`язання з ПДВ. Лише з плином граничного строку для відображення податкових зобов`язань , який настане після дати виникнення зобов`язань, можуть виникнути або не виникнути підстави для виявлення порушення відповідного обов`язку Позивача.

З огляду на викладене, висновки відповідача є передчасними, адже дата визначення податкових зобов`язань не настала. Таким чином визначаючи ціну нежитлових приміщень позивач врахував поняття, визначені пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - розумну економічну причину (ділову мету) та отримав очікуваний економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Щодо визначення бази оподаткування продажу об`єктів за ринковою ціною нижче балансової вартості, та визначення бази оподаткування - як ціни придбання чи балансової вартості самого об`єкта, то обов`язок нарахування зобов`язання відповідно до вимог п.187.1 ст. 187 Кодексу у позивача виникне в дату виникнення таких зобов`язань, тобто, при передачі такого приміщення покупцю. На момент перевірки дата виникнення зобов`язань не настала, а відтак не виникли і самі зобов`язання, тому, в цьому контексті висновок відповідача про порушення позивачем норм стосовно визначення бази оподаткування є дуже передчасним та неправомірним.

Разом з тим, позивач наголошує, що при кожному надходженні коштів у розмірі 1,00 грн., позивачем було складено та зареєстровано податкові накладні у відповідності до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України - за датою, яка сталася раніше - тобто, за датою зарахування коштів. Зважаючи на вищевикладені обставини, висновок про порушення Позивача в частині пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187. 1 пп. п. 188.1 ст. 188 Розділу V Податкового кодексу України з боку ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» та заниження останнім податкових зобов`язань на суму 126 130,00 грн. вважає є передчасним, необґрунтованим нормами права, не підтвердженим документами та неправомірним.

Щодо заниження податкових зобов`язань на суму 37 637,00 грн., позивач зазначає таке.

На момент перевірки за наведеними в акті договорами позивачем частково отримано кошти від фізичних осіб за попередніми договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень. На кожне надходження таких коштів позивачем складено податкові накладні, за правилами, закріпленими п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України - за датою, яка сталася раніше - тобто, за датою зарахування коштів, а базу оподаткування визначено відповідно до пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України зі ставкою 20%. Тобто, по кожному надходженню коштів від фізичних осіб за попередніми договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень було складено та зареєстровано відповідно податкові накладні, що контролюючим органом не ставиться під сумнів. Базу оподаткування визначено зі ставкою 20% від суми надходження, що відповідає пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України.

Зауважує, що договір не містить відомості про господарську операцію, а лише підтверджує намір сторін, тому не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Підставою відображення податкових зобов`язань є наявність передбачених законом первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти отримання товару (послуги) та його оплати, а використання виключно договору для визначення розміру податку є неправомірним з огляду на п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України та Закон України» «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З огляду на викладене, просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/17331/21, вирішено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала та в обґрунтування такої позиції вказала, що за результатами проведеної перевірки та на підставі висновку акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.03.2021 року:

№ форми «ПН», яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України податкових накладних / розрахунків коригування на суму ПДВ 17 310 109 грн., у зв`язку з чим застосовано штраф у сумі 8 655 054,5 грн.;

№ форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 7 589 031,00 грн. в тому числі за податковими зобов`язаннями 6 071 225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 517 806,00 грн.

№ форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 11238 885,00 грн.

№ форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040,00 грн.

Проте, за результатами розгляду скарги поданої ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» від 30.03.2021 №30-03/21-02, Державною податковою службою України прийнято рішення №11874/6/99-00-06-01-05-06 від 27.05.2021 яким:

- скасовано податкове повідомлення - рішення № форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040,00 грн.

- скасовано податкові повідомлення - рішення №, №, № від 16.03.2021 року в частині висновків акта перевірки щодо заниження скаржником податкових зобов`язань по даті отримання забезпечувальних платежів від покупців у сумі 17 146 781 грн. ПДВ;

- скасовано податкове повідомлення - рішення № в частині визначення платнику податкових зобов`язань поза межами періоду, визначеного наказом на перевірку.

В подальшому відповідно до рішення ДПС України від 27.05.2021 № 11874/6/99-00-06- 01-05-06 ГУ ДПС у м.Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.06.2021:

- № про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість всього на суму 163 767 грн.

- № податок на додану вартість на загальну суму 50 076,50 грн;

Зазначає, що в перевіряємому періоді встановлено укладання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень з рядом покупців фізичними особами. В ході аналізу даних вищезазначених договорів встановлено продаж ідентичних нежитлових приміщень фізичним особам за ціною нижче ринкової. Середня вартість 1 м2 нежитлового приміщення в першій секції становить 12441 грн. Середня вартість 1 м2 нежитлового приміщення в другій секції становить 13728 грн. Середня вартість 1 м2 нежитлового приміщення в третій секції становить 14227 грн.

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підпадають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Під час здійснення господарських операцій сторони самостійно визначають ціну робіт (послуг). Втім, їх ціна не може бути меншою за ринкові ціни, які діють на час здійснення таких господарських операцій.

Таким чином, при визначенні цін у господарських зобов`язаннях сторони мають враховувати економічні чинники та рівень ринкових цін, виходячи з яких і визначається звичайна ціна для цілей оподаткування. Враховуючи вищенаведене, позивачем занижено об`єкт оподаткування ПДВ при продажу нежитлових приміщень фізичним особам.

Враховуючи вищевикладене, позивачем в порушення пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 розділу V Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання на загальну суму 126 130 грн., в тому числі за липень 2018 року 8 398 грн., серпень 2018 року 9 517 грн, вересень 2018 року 12 767 грн, липень 2019 року 21 815 грн., серпень 2019 року 27 506 грн, березень 2020 року 35 925 грн., травень 2020 року 61 210 гривень.

Також, в перевіряємому періоді встановлено укладання ряд договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень з покупцями фізичними особами. Відповідно до укладених договорів позивачем складено та зареєстровано податкові накладні. Відповідно до п.п. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Кодексу податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг. Враховуючи вищенаведене Товариству потрібно було скласти та зареєструвати наступні податкові накладні.

Відтак, в порушення п.п. 194.1.1 и. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» занижено податкові зобов`язання на суму 37 637 грн, в тому числі за липень 2018 року 1 819 грн, грудень 2019 року 15246 грн, лютий 2020 року 3 085 грн, березень 2020 року 877 грн, квітень 2020 2 653 грн, травень 2020 року 1 920 грн, червень 2020 року 267 грн, липень 2020 року 267 грн, серпень 2020 року 260 грн, жовтень 2020 року 7 275 грн, листопад 2020 року 3 968 гривень.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи від представників сторін на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва не надходило.

Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX, адміністративну справу №640/20347/18 Окружним адміністративним судом міста Києва не було розглянуто.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу; замінено у справі відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У додаткових поясненням від 28.03.2025 представник відповідача підтримала позицію викладену у відзиві. Додатково зауважила, що у зв`язку із зменшенням суми грошового зобов`язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями №, №, № від 16.03.2021 в частині висновків акта перевірки щодо заниження скаржником податкових зобов`язань по даті отримання забезпечувальних платежів від покупців у сумі 17 146 781 грн. ПДВ у зв`язку із адміністративним оскарженням (рішення ДПС України від 27.05.2021 № 11874/6/99-00-06-01-05-06), ГУ ДПС у м. Києві, керуючись вимогами Податкового кодексу України та Порядку №1204 скасовано та виключено з ІСП податкові повідомлення-рішення №, №, № від 16.03.2021 та прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 01.06.2021 № та № , якими визначено зменшену суму грошових зобов`язань, з урахуванням результатів адміністративного оскарження.

Таким чином станом на момент звернення до суду з позовом податкових повідомлень-рішень №, №, № від 16.03.2021 як предмету спору вже не існувало, оскільки останні були частково скасовані за результатами адміністративного оскарження, оформленого рішенням ДПС України від 27.05.2021 № 11874/6/99-00-06-01-05-06, а тому в цій частині відсутній предмет спору.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що у період з 20.01.2021 по 09.02.2021 працівниками ГУ ДПС у м.Києві відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 20.01.2021 № 542-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ГАРАНТ ЖИТДО БУД» (код 41497994) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн. за листопад 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.12.2020 року № ), яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередньому звітному періоді за грудень 2017 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.06.2018 року № ), січень 2018 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.06.2018 року № ), лютий 2018 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.06.2018 року № ), березень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.04.2018 року № ), квітень 2018 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.08.2020 року № ), травень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.06.2018 року № ), червень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.07.2018 року № ), липень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.08.2018 року № ), серпень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2018 року № ), вересень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.10.2018 року № ), жовтень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.12.2018 року № ), листопад 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.12.2018 року № ), грудень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.01.2019 року № ), січень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2019 року № ), лютий 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2019 року № ), березень 2019 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.06.2019 року № ), квітень 2019 року (уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.06.2019 року № ), травень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.06.2019 року № ), червень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.07.2019 року № ), липень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.08.2019 року № ), серпень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.09.2019 року № ), вересень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.10.2019 року № ), жовтень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.11.2019 року № ), листопад 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.12.2019 року № ), грудень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.01.2020 року № ), січень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2020 року № ), лютий 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.04.2020 року № ), березень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.04.2020 року № 9 ), квітень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.05.2020 року № ), травень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2020 року № ), червень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.07.2020 року № ), липень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.08.2020 року № ), серпень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 21.09.2020 року № ), вересень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.10.2020 року № ), жовтень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.11.2020 року № ).

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 16.02.2020 №12783/Ж5/26-15-07-01-06/41497994 яким встановлено наступні порушення:

- пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194, пп.. 197.1.14 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI ( із змінами та доповненнями), пп. 5 п. 4 розділу V Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різницю між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) та відповідно суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) (що переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за листопад 2020 року на загальну суму 11 238 885 гривень, та занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 6 071 225 грн, в тому числі за грудень 2017 року 157 161 грн, січень 2018 року 146 763 грн., лютий 2018 року 285 101 грн., травень 2018 року 29 567 грн., червень 2018 року 76 503 грн., липень 2018 року 242 463 грн., лютий 2019 року 82 565 грн., березень 2019 року 60 791 грн., квітень 2019 року 99 035 грн., травень 2019 року 208 801 грн., червень 2019 року 8 466 грн, липень 2019 року 120 233 грн., серпень 2019 року 295 060 грн, вересень 2019 року 280 149 грн, жовтень 2019 року 278 550 грн, листопад 2019 року 285 125 грн, грудень 2019 року 356 011 грн, січень 2020 року 276 918 грн., лютий 2020 року 302 748 грн., березень 2020 року 410 189 грн., квітень 2020 року 176 737 грн., травень 2020 року 360 645 грн., червень 2020 року 276 074 грн, липень 2020 року 330 660 грн., серпень 2020 року 109 166 грн, вересень 2020 року 192 310 грн, жовтень 2020 року 315 298 грн, листопад 2020 року 305 135 гривень.

- п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI ( із змінами та доповненнями ), в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 17 310 109 грн., в тому числі за грудень 2017 року в сумі 332 163 грн, січень 2018 року 628 057 грн., лютий 2018 року 717 929 грн., березень 2018 року 168 743 грн., квітень 2018 року 350 769 грн., травень 2018 року 303 808 грн., червень 2018 року 642 597 грн, липень 2018 року548 841 грн., серпень 2018 року 172 011 грн, вересень 2018 року 234 973 грн, жовтень 2018 року 154 710 грн, листопад 2018 року 159 403 грн, грудень 2018 року 203 935 грн, січень 2019 року 34 840 грн., лютий 2019 року 345 391 грн., березень 2019 року 281 778 грн., квітень 2019 року 248 541 грн., травень 2019 року 437 991 грн., червень 2019 року 159 148 грн, липень 2019 року 290 489 грн., серпень 2019 року 696 012 грн, вересень 2019 року 695 695 грн, жовтень 2019 року 709 386 грн, листопад 2019 року 558 325 грн, грудень 2019 року 498 776 грн, січень 2020 року 320 781 грн., лютий 2020 року 625 799 грн., березень 2020 року 738 939 грн., квітень 2020 року312 756 грн., травень 2020 року 615 120 грн., червень 2020 року 756 647 грн, липень 2020 року 817 035 грн., серпень 2020 року 593 851 грн, вересень 2020 року 906 039 грн, жовтень 2020 року 1 157 323 грн, листопад 2020 року 891 508 гривень.

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010.р №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 8.1, п. 8.4, п. 8.5 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» не подано повідомлення по 2 об`єктах за ф. №20-ОПП, пов`язаних з оподаткування або через які провадиться діяльність до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДПС у м. Києві.

В подальшому на підставі висновку вищевказаного акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.03.2021 року:

- № форми «ПН», яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України податкових накладних / розрахунків коригування на суму ПДВ 17 310 109 грн., у зв`язку з чим застосовано штраф у сумі 8 655 054,5 грн.;

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 7 589 031,00 грн. в тому числі за податковими зобов`язаннями 6 071 225,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 517 806,00 грн.

- № форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 11238 885,00 грн.

- № форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040,00 грн.

ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» в порядку адміністративного оскарження звернулось до Державної податкової служби України із скаргою від 30.03.2021 №30-03/21-02.

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення №11874/6/99-00-06-01-05-06 від 27.05.2021 про часткове задоволення скарги:

- скасовано податкове повідомлення - рішення № форми «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040,00 грн.

- скасовано податкові повідомлення - рішення №, №, № від 16.03.2021 року в частині висновків акта перевірки щодо заниження скаржником податкових зобов`язань по даті отримання забезпечувальних платежів від покупців у сумі 17 146 781 грн. ПДВ;

- скасовано податкове повідомлення - рішення № в частині визначення платнику податкових зобов`язань поза межами періоду, визначеного наказом на перевірку.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 16.03.2021 № скасовано в сумі 8604,9 тис.грн., від 16.03.2021 № скасовано в сумі 11075,1 тис.грн., від 16.03.2021 № у сумі 7589,0 тис. грн.

Також судом встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві, виключено з ІСП ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» податкові повідомлення-рішення №, №, № від 16.03.2021 та відповідно до рішення ДПС України від 27.05.2021 № 11874/6/99-00-06-01-05-06 прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 01.06.2021, з урахуванням результатів адміністративного оскарження:

- № (Форма «В4») про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість всього на суму 163 767 грн.

- № податок на додану вартість (форма ПН) на загальну суму 50 076,50 грн;

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення від 16.03.2021 №, №, № та від 01.06.2021 №, № протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам між сторонами на час їх виникнення, суд зазначає наступне.

Перш за все суд враховує, те що відповідно до пункту 60.1.2 статті 60.1 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення №, №, № від 16.03.2021 вважаються відкликаними.

Отже після прийняття нових податкових повідомлень-рішень від 01.06.2021 № , № у цій справі відсутній предмет спору, щодо податкових повідомлень-рішень №, №, № від 16.03.2021.

Відтак суд у даній справі надає правову оцінку лише податковим повідомленням рішенням від 01.06.2021 № та № .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України).

Щодо заниження податкових зобов`язань на суму 126 130,00 грн.

Відповідачем в акті, зазначено що позивачем занижено податкові зобов`язання на суму 126 130,00 грн,. внаслідок «укладання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень» за цінами нижчими за ринкові, в порушення пп. 14.1.219 п. 14.1 ст 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187.1 пп п. 188.1 ст 188 Розділу V Податкового кодексу України.

Разом з тим суд не погоджується із даною позицією податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Кодексу база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операиій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операиії (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Кодексу звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Кодексу ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також; ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах;

Отже, ціну товару законодавець обмежив виключно ціною, визначеною сторонами в Договорі.

Тобто, у разі визначення сторонами у договорі ціни продажу товару нижче ринкової або нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції, продавець зобов`язаний відобразити податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи не ціни продажу, а з балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

Так, позивач усвідомлює, що визначивши ціну продажу нежитлових приміщень на рівні 1,0 грн. самостійно повинен нести тягар сплати зобов`язань з ПДВ в бюджет, які позивач повинен нарахувати виходячи з балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

При цьому наголошує, що балансова вартість нежитлових приміщень на час здійснення перевірки та на час подання цього позову невідома, так не настала дата формування балансової вартості та балансова вартість буде відображена позивачем в бухгалтерському обліку в дату здійснення операцій постачання товарів/послуг та. відповідно, в цьому ж звітному періоді виникне податкове зобов`язання з ПДВ. Лише з плином граничного строку для відображення податкових зобов`язань , який настане після дати виникнення зобов`язань, можуть виникнути або не виникнути підстави для виявлення порушення відповідного обов`язку позивача.

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями позивача, що висновки відповідача є передчасними, адже дата визначення податкових зобов`язань не настала.

Більше того, Верховним Судом у постанові від 28.05.2020 у справі № 826/21979/15 викладено наступні висновки: «Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Визначення позивачем цін на нежитлові приміщення, які за попередніми договорами вартують 1,00 грн., відбувалося відповідно пп. 14.1.71 п. 14. 1 ст 14 та пп. 14.1. 219 п. 14.1 ст 14 Кодексу, а саме ціну визначено як ринкову, у контексті комерційних умов.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте із визначеного в ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості».

Так, відповідно до звіту № 07/19 від 01.07.2019 «Про маркетингове дослідження для ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД»» - станом на 01.07.2019 ТОВ «Ротакс Холдинг» проведено дослідження та аналіз цін на ринку аналогічних об`єктів нерухомості у Деснянському районі м. Києва для об`єкту позивача, в якому в подальшому було продано нежитлові приміщення по 1,0 грн. При дослідженні відбір формувався за критеріями, що мають вплив на утворення ціни та наведені в самому звіті. За результатами дослідження встановлено, що середня ринкова ціна 1 м.2 для об`єктів нерухомості Секції 1 (із зіставним умовами) становить - 15000,00 грн. /M2; Секції 2 - 14000,00 грн /M2; Секції 3 - 13500,00 грн /M2. З огляду на проведене дослідження, з урахуванням тенденції зниженого попиту у літній період ТОВ «Ротакс Холдинг» запропоновано для заохочення покупців та збільшення об`ємів продажів оголосити на липень 2019 р. Акційну пропозицію: « Квартира +Комора за Ігривню» за умовами якої, здійснювати продаж квартири за повною ціною встановленою: для Секції 1- від 16500,00 грн /M2; Секції 2 - 16000,00 грн /M2; Секції 3 - 15000,00 грн /M2 та комори за заниженою вартістю 1грн. за комору

Відповідно до звіту за липень 2019 «Про обсяги продажів та економічний ефекти проведення акції» - позивач отримав такий економічний ефект від продажу нежитлового приміщення за ціною, нижче ринкової, на умовах Акції «Квартира + комора за 1 гривню»:

збільшено обсяги продажів на 725 585,99 грн. що на 120% більше звичайного продажу; ціна за 1м2 в розрізі пакету договорів на квартиру та комору склала: по Секції 2 вище 14000,0 грн. /м 2, : по Секції 3 вище 13500,00 грн /м 2, що визначена як середня ринкова ціна при аналогічних умовах продажу станом на початок поточного місяця, збільшено клієнтську базу, що може дати свій економічний ефект у майбутньому.

Таким чином, визначаючи ціну нежитлових приміщень ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» врахував поняття, визначені пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14. Кодексу - розумну економічну причину (ділову мету) та отримав очікуваний економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Також суд погоджується із твердженнями позивача, що визначення бази оподаткування продажу об`єктів за ринковою ціною нижче балансової вартості, та визначення бази оподаткування - як ціни придбання чи балансової вартості самого об`єкта, то обов`язок нарахування зобов`язання відповідно до вимог п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України у позивача виникне в дату виникнення таких зобов`язань, тобто, при передачі такого приміщення покупцю. Проте, на момент перевірки дата виникнення зобов`язань не настала, а відтак не виникли і самі зобов`язання, тому, в цьому контексті висновок відповідача про порушення возивачем норм стосовно визначення бази оподаткування є передчасним та неправомірним.

Відтак, на думку суду висновок податкового органу про порушення позивачем пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 п. 188.1 ст 188 Розділу V Податкового кодексу України щодо заниження останнім податкових зобов`язань на суму 126130,00 грн. є передчасним.

Щодо заниження податкових зобов`язань на суму 37 637,00 грн.

Відповідачем в акті, зазначено що контролюючим органом проаналізовано відповідність вартості договорів на нежитлові приміщення та складених податкових накладних за операціями відповідно до таких договорів, операцій з продажу нежитлових приміщень в частині визначення вартості цих приміщень. Інспекторами зроблено висновок про заниження податкових зобов`язань на суму 37 637,00 грн., чим порушено пп. 194.1.1., п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України.

Проте, суд не погоджується із даною позицією відповідача з огляду на таке.

Відповідно до пп. 194.1.1., п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

Судом встановлено, що по договорам, по яким визначено заниження податкових зобов`язань, не було укладено договорів купівлі-продажу, а лише попередні договори від 06.02.2019 з ОСОБА_1 та від 22.04.2020 з ОСОБА_2 до договорів купівлі-продажу.

Згідно із п. 201.1 cт. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.1 cт. 201 ПК України - при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

На момент перевірки за наведеними в акті попередніми договорами до договорів купівлі- продажу нежитлових приміщень не виникли зобов`язання скласти податкову накладну у зв`язку зі здійсненням операцій з постачання товарів/послуг платником податку, так як ці операції ще позивачем не здійснювались, договори є попередніми, операції з постачання будуть здійснюватися у майбутньому - після укладення основних договорів купівлі-продажу.

Позивач не заперечує факту того, що на момент перевірки за наведеними в акті договорами ним частково отримано кошти від фізичних осіб за попередніми договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Відповідно до cт. 187.1. Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Дата кожного часткового надходження коштів є датою виникнення податкових зобов`язань.

Як слідує з матеріалів справи на кожне надходження таких коштів ТОВ «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» складено податкові накладні, за правилами, закріпленими п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України - за датою, яка сталася раніше - тобто, за датою зарахування коштів, а базу оподаткування визначено відповідно до пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України зі ставкою 20%,

Відтак, по кожному надходженню коштів від фізичних осіб за попередніми договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень було складено та зареєстровано відповідно податкові накладні, що контролюючим органом не ставиться під сумнів. Базу оподаткування визначено зі ставкою 20% від суми надходження, що відповідає пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України.

Відповідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу: При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 розділу V Кодексу).

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

На думку відповідача в порушення п. 201.10 ст. 201, п. 201.7 Кодексу Товариством не зареєстровано податкові накладні за листопад 2020 року в сумі 891 508,00 грн. Вищезазначене стало підставою для прийняття ППР № від 01.06.2021.

Поряд з цим нормами ПК України встановлені правила ведення податкового обліку і документи, які відносяться до документів податкового обліку. До цих документів, цивільно-правовий договір не відноситься. Більш того, договір не згадується як підстава для відображення податкових подій у регістрах податкового обліку.

Відповідно до cт. 1, 9 Закону України» «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операиій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Договір не містить відомості про господарську операцію, а лише підтверджує намір сторін, тому не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України, яким визначено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларант на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим нього пункту.

Отже, підставою відображення податкових зобов`язань є наявність передбачених законом первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти отримання товару (послуги) та його оплати, а використання виключно договору для визначення розміру податку є неправомірним з огляду на п. 44.1. ст. 44 ПК України та Закон України» «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, саме первинні документи є підставами для складення податкової накладної, та відповідно для визначення розміру ПДВ, позивач визначив розмір податкових зобов`язань та зареєстрував податкові накладні в межах граничного строку на підставі платіжних документів про часткову оплату, в яких вказано, що здійснений платіж включає в себе ПДВ.

Саме в дату укладення основного договору та здійснення господарської операції з передачі нежитлового приміщення позивач зобов`язаний визначити податкові зобов`язання у відповідності до первинних документів, які будуть підтверджувати здійснення господарської операції та з урахуванням вже зареєстрованих на ту дату податкових зобов`язань.

Відтак, суд погоджується із твердженнями позивача, що в частині цього порушення відповідач здійснив припущення, яке може мати місце в майбутньому. Таке припущення не обґрунтовано нормами права та не дає підстав для висновків про заниження податкових зобов`язань в частині пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПК України.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (підпункт 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

З огляду на зміст наведеної норми саме на податкові органи покладається обов`язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких до платника застосовано фінансові санкції.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі Компанія Вестберга таксі Актіеболаг та Вуліч проти Швеції визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Це правило означає, що податковий орган повинен доводити передбаченими процесуальним законом засобами доказування ті обставини, які покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що спростування під час судового розгляду викладених у акті перевірки висновків, зважаючи на доводи позивача у цій справі, є наступним етапом у судовому процесі після того, як податковий орган доведе висновки, зазначені в такому акті, на підставі доказової бази, яка відповідає критеріям, визначеним статтями 73 - 76 КАС України. Це випливає із наведених вище положень статті 77 КАС України, які встановлюють, що саме відповідач (у цьому випадку - податковий орган) має довести правомірність свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 30.01.2025 у справі № 280/6829/23.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх рішень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 01.06.2021 № , № . В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазнає таке.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при звернені до суду позивач сплатив судовий з бір в сумі 22700,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №353 від 11.06.2021 та №361 від 15.06.2021.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» (02660, місто Київ, вулиця Вінстона Черчилля, будинок 87, офіс 11, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.06.2021 № та № .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ЖИТЛО БУД» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 22700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський