Справа № 280/11490/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11490/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

в адміністративній справі №280/11490/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ міста Запоріжжя,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 11.12.2024 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-2), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (відповідач-3), зазначив третьою особою без самостійних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (номер невідомий) від 05.12.2024 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних ОСОБА_1 відповідно до поіменного списку (номер не відомий) у складі команди (номер не відомий);

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер невідомий) від 05.12.2024 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 відповідно до поіменного списку (номер не відомий) у складі команди (номер не відомий);

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 340 від 05.12.2024 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , на посаду помічника гранатометника 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № 93), 2-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 (ВОС 103630П);

-зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами в супереч вимог чинного законодавства України вжито заходів щодо його призову на військову службу по мобілізації. Позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відповідно співробітники ТЦК та СП у місті Чернівці не мали повноважень щодо призову позивача на військову службу. Згідно приписів пункту 21 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме: працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України. Позивач зазначає, що на момент проведення його мобілізації він був працівником Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя. В свою чергу, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Запоріжжя відноситься до військового формування, яке згідно Довідки з відомчого обліку Міністерства оборони України в ЄДРЮОФОП та ГФ здійснює діяльність у сфері оборони (КВЕД: 84.22), є структурним підрозділом Міністерства оборони України та всі працівники є працівниками Збройних Сил України, що не підлягають мобілізації та бронюванню». За таких обставин, позивач вважає, що він не підлягав призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Співробітниками ТЦК та СП було підроблено документи на підставі яких позивача було призвано на військову службу, оскільки позивач ніяких документів з питання його призову на військову службу власноруч не підписував. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим направленням його на військовий облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що на момент призову на військову службу під час мобілізації позивач мав статус працівника структурного підрозділу Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя Міністерства оборони України, а також мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі частини 1 пункту 21 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Рішень про скасування будь-яким центром комплектування та соціальної підтримки наданої ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, матеріали справи не містять. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав права приймати рішення про мобілізацію ОСОБА_1 на військову службу, оскільки позивач мав право на відстрочку, в силу положень частини 1 пункту 21 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з цим зазначив, що підстав для скасування наказів відповідача-1 та відповідача-2 щодо в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 на даний час немає, оскільки такі фактично втратили свою юридичну силу фактом їх реалізації.

Не погодившись з рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що документів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 станом на 05.12.2024 являється військовозобов`язаним, який заброньований від призову на військову службу по мобілізації на період воєнного стану, ні службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні самим позивачем надано не було. Згідно бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», станом на 05.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 значився як такий, що відноситься до категорії військовозобов`язаних. Жодних витягів у паперовому або електронному форматі («Оберіг», «Резерв+» або з порталу «Дія») про те, що він являється заброньованим або користується відстрочкою від призову на військову службу, останнім надано не було і не могло бути надано, оскільки станом на 05.12.2024 заброньованим він не являвся. За таких обставин, призов громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на військову службу під час мобілізації на період воєнного стану та його подальше зарахування в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ відбулося у законний спосіб, а отже оспорюванні накази суб`єктів владних повноважень є законними, а підстави для їх скасування відсутні.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції ухвалою від 05.06.2025:

витребувано у третьої особи без самостійних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя докази, що підтверджують або спростовують наявність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на від 05.12.2024 року права на відстрочку від мобілізації, звільнення від призову на військову службу, бронювання від призову на військову службу по мобілізації на період воєнного стану;

витребувано у відповідачів докази, а саме інформацію з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що станом на 05.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , значиться як такий, що відноситься до категорії військовозобов`язаних та підлягає мобілізації на період воєнного стану;

зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати в належній якості копії посвідчення б/н, що видане на ім`я ОСОБА_1 02.08.2023 Квартирно-експлуатаційним відділом міста Запоріжжя Міністерства оборони України та Довідки Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя Міністерства оборони України від 06.12.2024 року №2121.

На виконання зазначеної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_7 надано копію облікової карти до військового квитка (військово-облікового документу) за №6752, згідно якої зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; тип картотеки: Картотека знятих з військового обліку; тип підкартотеки: призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, ВВНЗ та ВНП ЗВО знято з військового обліку 05.12.2024 вибув у зв`язку з (абз.3 п.2 ч.5 ст. 37) (мобілізація), які призвані чи прийняті на військову службу.

На виконання зазначеної ухвали позивачем надано в належній якості копії посвідчення б/н, що видане на ім`я ОСОБА_1 02.08.2023 Квартирно-експлуатаційним відділом міста Запоріжжя Міністерства оборони України та Довідки Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя Міністерства оборони України від 06.12.2024 року №2121.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до призову на військову службу мав статус військовозобов`язаного та працював у Квартирно експлуатаційному відділі м.Запоріжжя Міністерства оборони України.

05.12.2024 ОСОБА_1 прибув до міста Чернівці де був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де прийнято рішення про призов позивача на військову службу під час мобілізації.

Також, 05.12.2024 командиром ВЧ НОМЕР_1 НГУ видано наказ №340, відповідно до якого наказано: «ЗАРАХУВАТИ до списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні":

3.3. солдата ОСОБА_2 (Г-230001), який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_8 призначити на посаду помічника гранатометника 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 93) 2-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 (ВОС-103630П).

Уважати таким, що приступив до виконання обов`язків 05.12.2024 року та встановити оклад у розмірі 2 730 гривень за 4 тарифним розрядом…».

Позивач вважає протиправними накази відповідача в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно ч.5 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» врегульовано питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно пункту 21 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів) Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, апарату Міністерства внутрішніх справ України та експерти установ експертної служби Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (Порядок №560).

Відповідно до пункту 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно пункту 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.

Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 05.12.2024 (дата мобілізації) працював на посаді машиніста крану Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя Міністерства оборони України з 02.08.2023.

Відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Запоріжжя, затвердженого наказом Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління від 08.01.2024 №15, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Запоріжжя є державною установою та входить до складу Збройних Сил України, який створений з метою організації завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України дислокованих у гарнізонах Запорізької області у мирний час та на особливий період.

Матеріали адміністративної справи містять довідку ІНФОРМАЦІЯ_9 від 01.10.2024 №5617/67, яка видана ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі частини 1 пункту 21 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як працівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на строк перебування на відповідній посаді.

Отже, на момент призову на військову службу під час мобілізації позивач мав статус працівника структурного підрозділу Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя Міністерства оборони України, а також мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі частини 1 пункту 21 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішень про скасування будь-яким центром комплектування та соціальної підтримки наданої ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, матеріали справи не містять.

Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав правових підстав приймати рішення про мобілізацію ОСОБА_1 на військову службу, оскільки позивач мав право на відстрочку, в силу положень частини 1 пункту 21 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Посилання представника ВЧ НОМЕР_1 НГУ про те, що у електронних реєстрах була відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 має право на відстрочку, суд відхиляє, оскільки наповнення таких реєстрів є обов`язком працівників ТЦК та СП, а не позивача. Більш того, зазначені обставини жодним чином не спростовують той факт, що на момент мобілізації ОСОБА_1 мав відстрочку від призову на військову службу, як працівник структурного підрозділу Міністерства оборони України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації здійснено з порушенням приписів Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що підстав для скасування наказів відповідача-1 та відповідача-2 щодо в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 на даний час немає, оскільки такі накази фактично втратили свою юридичну силу фактом їх реалізації.

Так, після призову на військову службу позивач втратив статус військовозобов`язаного та набув нового статусу військовослужбовця, у зв`язку з чим був знятий з обліку в ТЦК та СП та зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

Скасування ж зазначених наказів жодним чином не призведе до відновлення порушених прав позивача, оскільки на даний час питання про звільнення позивача з військової служби може вирішити виключно командування військової частини де позивач проходить військову службу.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що належним способом захисту порушених прав позивача буде досягнуто шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , оскільки дії саме працівників зазначеного відділу ТЦК та СП були наслідком зарахування позивача до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи скаржника спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 03.07.2025 та в ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова