Справа № 640/12467/20
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року № 640/12467/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просив:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни 2 групи та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та видати ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- здійснити судовий контроль за виконанням винесеного судового рішення по даній справі і встановити для Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації термін для надання суду звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни 2 групи та видачі посвідчення інваліда війни.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа №01-19/1430/25 від 31.01.2025 передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема, адміністративну справу №640/12467/20.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи оскільки брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 21.05.2019 р.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії КА-1 № 005919 від 23.06.2005 р., довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії КА № 005919 від 23.06.2005 р. та експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії на засіданні № 12 від 14.04.2005 р. захворювання (інвалідність) позивача пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві зі заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни 2 групи та видати посвідчення встановленого зразку інваліда війни.

До вказаної заяви додано копію довідки МСЕК, копію довідки МСЕК із встановленим відсотком втрати працездатності, копію експертного висновку, копію посвідчення ліквідатора ЧАЕС, копію пенсійного посвідчення, копію трудової книжки.

Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації листом №35-В-117/16 від 02.03.2020 на заяву позивача повідомило, що згідно п. 9 частини 2 етапі 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Вказано, що згідно п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (зі змінами), «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни», «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. Вказано, що пунктом 10 Положення визначено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу інвалідності. Зазначено, що для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідною є одночасна наявність обставин: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Вказано, що згідно пояснювальної записки до проекту Закону (реєстр. № 3078 від 06.02.2003) про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (щодо осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони), який був прийнятий 15.06.2004 за № 1770-1V і набув чинності 08.07.2004, та яким було доповнено частину 2 статті 7 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХП пунктом 9, «з перших днів аварії на Чорнобильській АЕС 1300 осіб, залучених до мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони Чернігівської, Житомирської та Київської областей, викопували роботи у 30-ти кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення, на той час загони Цивільної оборони знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню». Вказано, що окрім формувань Цивільної оборони, у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування чи підрозділи різних міністерств. Зазначено, що вони формувались і направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників цих відомств, і документи про це повинні зберігатися у відомчих архівах. Вказано, що на громадян, які були у складі цих формувань, не поширюється чинність п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зазначено, що умови визначення правового статусу цих категорій осіб та їх соціального захисту регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказано, що відповідно до поданих документів позивач не відноситься до осіб, на яких поширюється чинність пункту 9 частини 2 етапі 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і підстав для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни немає.

Позивач звертався до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи із заявою, в якій просив надати довідку, в якій би було підтвердження, що позивач був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони або надати відповідь, у якій повідомити по якій причині не можна видати таку довідку.

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи листом №01.1-14/365 від 27.02.2020 на звернення позивача повідомлено, що в архіві департаменту, під грифом «таємно», наявні Розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26 квітня 1986 року. Вказано, що розпорядчі документи начальника ЦО Київської області містять прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони завдання з цього приводу всім службам Цивільної оборони Київської області, а також обласним організаціям та установам. Зазначено, що розпорядчі документи не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та конкретних громадян. Запропоновано звернутись до фірми «Одяг», на якій працював позивач або до її правонаступника.

Позивач звернувся до Державного архіву м.Києва зі зверненням, в якому просив надати таку інформацію:

1. Чи залучалось підприємство, в т.ч. і працівники Українського оптово-розничного об`єднання фірми «Одяг» Міністерства торгівлі Української PCP, (адреса м. Київ, вул. Карла Лібкнехта, 4) на виконання Положення № 90 від 06.07.1975 p., Наказу № 173 від 30.04.1986 р., Розпорядження № 1 від 27.04.1986 р., розпорядження №02 від 30.04.1986 р. та інших документів до складу Цивільної Оборони чи Цивільного захисту для виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи?

2. Чи є докази, що вищевказане підприємство не залучалось до складу Цивільної Оборони чи Цивільного захисту для виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи?

3. З якою метою, на якій підставі та ким дане підприємство та працівники залучались до робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи?

4. З якою метою, на якій підставі та ким ОСОБА_1 , залучався до робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи?

Державний архів м.Києва листом №068-068/ОП/В-287-441 від 12.03.2020 на звернення позивача повідомив, що документи Українського оптово-рознічного об`єднання фірми «Одяг» Міністерства торгівлі Української PCP, ЦО Чорнобильської АЕС, ЦО м. Києва, ЦО Київської області на зберігання до Державного архіву м.Києва не надходили, в зв`язку з чим надати позивачу відомості, зазначені у запиті, немає можливості.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII ), тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 1 статті 10 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 15.04.2021 у справі № 377/27/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«Колегія суддів звертає увагу, що не всі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підпадають під дію наведеної статті.

Статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У відповідності до положень цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

У справі, що розглядається суди встановили факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини, свідчать про поширення на позивача пільг, гарантій і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») окрім факту настання у особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони, та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Як було встановлено судом, документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Ця обставина є істотною, оскільки в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з підпунктом 1 частини першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом від 14 серпня 2020 року у справі № 620/3108/19, від 15 червня 2020 року у справі № 822/225/18, від 23 листопада 2023 року у справі №810/4287/18.

Згідно з ч.5 ст.242 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, позивач оскаржує дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни 2 групи та видачі посвідчення інваліда війни.

Суд зазначає, що спірні правовідносини підлягають розгляду станом на час їх виникнення.

Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві зі заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни 2 групи та видати посвідчення встановленого зразку інваліда війни.

До вказаної заяви додано копію довідки МСЕК, копію довідки МСЕК із встановленим відсотком втрати працездатності, копію експертного висновку, копію посвідчення ліквідатора ЧАЕС, копію пенсійного посвідчення, копію трудової книжки.

Так, вказані документи, які позивач долучив до заяви щодо набуття статусу інваліда війни підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Проте, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач до вказаної заяви не додав.

За таких обставин, у Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації були відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та оформлення йому посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Отже, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (просп. Берестейський, буд.5, м. Київ, 01135) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.