Справа № 148/937/25
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/937/25
Провадження №2-а/148/50/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2025 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кравець Вітою Анатоліївною до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Кравець В.А. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 14.04.2025 на адресу місця проживання та реєстрації позивача, поштовим відправленням №504 надійшла постанова №Т/25/720 від 01.04.2025, за справою про адміністративне правопорушення, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_3 24.03.2025 відносно ОСОБА_1 складений протокол №Т/25/720 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якого слідує, що 24.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що 24.02.2025 військовозобов`язаному ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитись 26.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явився 26.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 проігнорував даний виклик, та у зазначену дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, чим не виконав свій обов`язок тим самим порушив абз. 3 п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 1, п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та своєю бездіяльністю вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, як притягається до адміністративної відповідальності» зазначено: «Я, ОСОБА_1 розпочав проходити ВЛК 24.02.2025, не закінчив т.я. не встиг допройти. По повістці 26.02.2025 не явився так як відчув погане самопочуття та звернувся до лікаря тай мого лікар відкрив лікарняний. Документи направилися до ІНФОРМАЦІЯ_2 з причиною неявки по повістці, що я на лікарняному, допройду ВЛК після закриття лікарняного. Номер медичного висновку 25.02.2025 55КН-299Х-5ВК7-М3В8». В протоколі також зазначено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год. 01.04.2025.

Цього ж дня, тобто в день складання протоколу 24.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача мобілізовано на військову службу до лав ЗСУ, тому представник позивача та позивач вважають, що відповідач розумів, що позивач не з`явиться на розгляд справи.

В оскаржуваній постанові зазначено, що будь-яких доказів, які підтверджували наявність поважних причин, які унеможливлювали прибуття за повісткою ОСОБА_1 не надав, тому т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 дійшов висновку, що не з`явившись по повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, час та місце, громадянин ОСОБА_1 , не виконав свої обов`язки, які передбачені в ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 3, абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представник позивача вказує, що неявка на розгляд справи у зв`язку із мобілізацією - це поважна причина неявки, і така обставина була достовірно відомо відповідачу, так як сам мобілізував позивача, а отже висновки, зазначені в оскаржуваній постанові, щодо неповідомлення про причини неявки ОСОБА_1 - не відповідають дійсності.

Також, в протоколі позивач не тільки зазначає, що не з`явився по хворобі, що є поважною причиною, але й зазначає номер медичного висновку, який перевіряється за допомогою відкритих серверів в мережі інтернет, що містяться в загальному доступі, проте дана обставина ніяк не зазначена відповідачем, чому він не бере їх до уваги, тому висновки, зазначені в оскаржуваній постанові, щодо ненадання ОСОБА_1 будь-яких доказів, які підтверджували б наявність поважних причин, які унеможливлювали прибуття за повісткою - також не відповідають дійсності.

Так, 26.02.2025 позивач на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 поштовим відправленням №357 направив повідомлення про неможливість прибути 26.02.2025 у зв`язку із хворобою, яке відповідач отримав 27.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У подальшому, позивач перебував на лікарняному в період з 06.03.2025 по 23.03.2025, що підтверджується медичними висновками. Перебуваючи на лікарняному, позивачу роботодавець повідомив, що на його ім`я надійшла повістка № Р25/03/1183/5 з метою уточнення даних на 24.03.2025 о 9:00 год. Далі, 24.03.2025 позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як визначено у повістці № Р25/03/1183/5 та позивач надав медичний висновок.

Таким чином, представник позивача зазначає, що у позивача був відсутній умисел щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке він не порушував.

3 огляду на вищевикладене, представник позивача просить скасувати постанову №Т/25/720 від 01.04.2025, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також, просить поновити йому строк для оскарження.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким мотивований наступним.

По-перше, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, отже знав, що може подавати клопотання та заяви до розгляду справи. У випадку відсутності можливості подати відповідну заяву особисто, в тому числі у зв`язку із мобілізацією, позивач міг скористатися допомогою адвоката або іншого захисника у галузі права, проте легковажно віднісся до розгляду справи та знехтував своїми правами. Призов на військову службу під час мобілізації ніяк не обмежує особу в реалізації своїх прав, в тому числі на отримання правової допомоги чи відкладення розгляду справи, таким чином, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 в порядку ст. 268 КУпАП.

По-друге, позивач зазначає номер медичного висновку 55КХ-299Х-5ВК7-М3В8 від 25.02.2025, де чітко зазначено, що в період з 25.02.2025 по 28.02.2025 позивач перебував на лікарняному, дана обставина могла вплинути на розгляд справи лише у випадку чіткого виконання ОСОБА_1 встановленого порядку повідомлення про причини неявки.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Отже, представник відповідача вказує, що законодавством чітко визначено порядок дій у випадку неприбуття по повістці, і цей порядок не обмежується лише повідомленням про неявки, але й передбачає обов`язкове прибуття військовозобов`язаного у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Як слідує із медичного висновку «лікарняний» позивача закінчився 28.02.2025, в свою чергу ОСОБА_1 проігнорував вимоги законодавства і прибув у супроводі співробітників Національної поліції України та групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 24.03.02025, тобто через місяць після закінчення його «лікарняного».

Твердження позивача про перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 06.03.2025 по 23.03.2025 не знаходять свого підтвердження, оскільки вони не були надані ОСОБА_1 під час складання протоколу та не містяться в матеріалах справи №Т/25/720. В поясненнях ОСОБА_1 до протоколу немає жодної згадки про згаданий вище лікарняний, існування якого взагалі досить сумнівне, оскільки його також немає в додатках до позову.

У зв`язку із вищевикладеним представник позивача просить відмовити у задоволенні позову.

Оскільки, розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії протоколу № Т/25/720 від 24.03.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, 24.03.2025 встановлено, що 24.02.2025 військовозобов`язаному ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитися 26.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явився, цим не виконав свій обов`язок, порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У графі пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, позивач зазначив: «Я, ОСОБА_1 розпочав проходити ВЛК 24.02.2025, не закінчив т.я. не встиг допройти. По повістці 26.02.2025 не явився так як відчув погане самопочуття та звернувся до лікаря тай мого лікар відкрив лікарняний. Документи направилися до РТЦК з причиною неявки по повістці, що я на лікарняному, допройду ВЛК після закриття лікарняного. Номер медичного висновку 25.02.2025 55КН-299Х-5ВК7-М3В8» (а.с. 14).

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 № Т/25/720 від 01.04.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 24.02.2025 ОСОБА_1 вручена повістка № ПД/Т/03292, відповідно до якої 26.02.2025 він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується розпискою про отримання повістки № ПД/Т/03292, рапортом начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений, про необхідність 26.02.2025 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проігнорував даний виклик та у зазначену дату не прибув, цим самим порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відбудеться 01.04.2025 о 10:30 год. в кабінеті № 21 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі № Т/25/720 від 24.03.2025. На розгляд справи у визначений час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

Також зазначено, що будь-яких доказів, які підтверджували наявність поважних причин, які унеможливлювали прибуття за повісткою ОСОБА_1 не надав, тому не з`явившись по повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, час та місце, громадянин ОСОБА_1 , не виконав свої обов`язки, які передбачені в ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 3, абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. зв. б. 11, 12).

Відповідно до копій перевірок медичних висновків (а.с. 15-18):

- № 55КН-299Х-5ВК7-М3В8 виданий 25.02.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 25.02.2025 по 28.02.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру);

- № 2ХНА-Н4РА-Х347-5ВХ4 виданий 06.03.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 06.03.2025 по 10.03.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру);

- № 5Е8А-С3СТ-КААР-КА4Р виданий 11.03.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 11.03.2025 по 14.03.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру);

- № РН6Х-34А4-А3НВ-53ХМ виданий 15.03.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 15.03.2025 по 18.03.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру);

- № 8ХХА-4К7В-3Н7Т-Н2Е2 виданий 19.03.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 19.03.2025 по 23.03.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру).

Згідно фотознімку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 26.02.2025 ОСОБА_4 направляв до ІНФОРМАЦІЯ_2 поштове відправлення (а.с. 19).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненого в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно статті 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні настав з 17.03.2014, з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

У подальшому, 24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, та діє до теперішнього часу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 298 КУпАП).

Крім того, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до норм інших законів чи підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовано, в даному випадку, правила військового обліку.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Згідно ч. 3, абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до копії протоколу № Т/25/720 від 24.03.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, 24.03.2025 встановлено, що 24.02.2025 військовозобов`язаному ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитися 26.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явився, цим не виконав свій обов`язок, порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 14).

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 № Т/25/720 від 01.04.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений, про необхідність 26.02.2025 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проігнорував даний виклик та у зазначену дату не прибув, цим самим порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відбудеться 01.04.2025 о 10:30 год. в кабінеті № 21 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі № Т/25/720 від 24.03.2025. На розгляд справи у визначений час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

Також зазначено, що будь-яких доказів, які підтверджували наявність поважних причин, які унеможливлювали прибуття за повісткою ОСОБА_1 не надав, тому не з`явившись по повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, час та місце, громадянин ОСОБА_1 , не виконав свої обов`язки, які передбачені в ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 3, абз. 2, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. зв. б. 11, 12).

Згідно фотознімку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 26.02.2025 ОСОБА_4 направляв до ІНФОРМАЦІЯ_2 поштове відправлення (а.с. 19).

На підтвердження поважності не прибуття 26.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач надав копії перевірок медичних висновків (а.с. 15-18), зокрема, відповідно до медичного висновку № 55КН-299Х-5ВК7-М3В8, який виданий 25.02.2025 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради, з 25.02.2025 по 28.02.2025, ОСОБА_1 перебував на лікарняному (захворювання або травма загального характеру) та у подальшому, відповідно до фотознімку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 26.02.2025 ОСОБА_4 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про його перебування на лікарняному (а.с. 19), таким чином, докази на які посилається позивач, свідчать про поважність причин його не прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26.02.2025.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які посилається представник позивача, постанова № Т/25/720 від 01.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена з порушенням норм чинного законодавства, а за наслідком є неправомірною, тому суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.

Представник позивача у позовній заяві просить суд поновити строк звернення до суду.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що дійсно, оскаржувана постанова отримана засобами поштового зв`язку «Укрпошта» - 14.04.2025, тому представник позивача звернулася до суду 17.04.2025, тобто строк звернення до суду є пропущеним з поважних причин, тому суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування постанови підлягає поновленню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 484,48 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 210-1, 288, 292, 293 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № Т/25/720 від 01.04.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: