Справа № 400/1551/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р. № 400/1551/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовомЗаступник керівника Миколаївської окружної прокуратури, бульв. Бузький, 15,м. Миколаїв,54006,

в інтересах держави в особіДержавого агентства лісових ресурсів України, вул. Шота Руставелі, 9-а, м. Київ, 01023 Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, просп. Центральний, 16,м. Миколаїв,54029

до відповідачаСухоєланецької сільської ради, вул. Каганова, 35А,с. Сухий Єланець,Миколаївський район, Миколаївська область,56640,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

Миколаївська окружна прокуратура звернулась до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Сухоєланецької сільської ради, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Сухоєланецької сільської ради щодо невинесення на розгляд сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

- зобов`язати Сухоєланецьку сільську раду розглянути на сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 та прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земель до самозалісеної у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач допускає бездіяльність щодо віднесення угідь до самозалісених, що перешкоджає реалізації політики держави у сфері охорони самосійних лісів, визначеної, зокрема, Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року». Південне МУЛМГ зверталося з поданням від 10.11.2023 № 886 до Сухоєланецької сільської ради стосовно віднесення земельних ділянок площею 839 га до самозалісених земель. В додаток до вказаного подання на адресу Сухоєланецької сільської ради Південним МУЛМГ скеровано файл у форматі geojson із самозалісеними земельними ділянками. На підтвердження факту наявності самозалісених ділянок використовувалися копії матеріалів Геоінформаційної системи лісових ресурсів України. На підтвердження факту наявності самозалісених ділянок використовувалися копії матеріалів Геоінформаційної системи лісових ресурсів України. Відповідачем дане подання не виносилось на розгляд сесії ради, а також не надано жодної відповіді та рішень.

Ухвалою від 03.03.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Миколаївською окружною прокуратурою встановлено, що на підставі ст. ст. 57, 57-1 Земельного кодексу України Південне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (далі Південне МУЛМГ) 10.11.2023 звернулося до відповідача з поданням №886 щодо прийняття рішення про віднесення земельних ділянок загальною площею 839 га до самозалісених земель. В додаток до вказаного подання на адресу Сухоєланецької сільської ради Південним МУЛМГ скеровано файл у форматі geojson із самозалісеними земельними ділянками. На підтвердження факту наявності самозалісених ділянок використовувалися копії матеріалів Геоінформаційної системи лісових ресурсів України. На підтвердження факту наявності самозалісених ділянок використовувалися копії матеріалів Геоінформаційної системи лісових ресурсів України.

Відповідно до інформації Південне МУЛМГ від 18.11.2024, відповідь від Сухоєланецької сільської ради на вищевказане подання до Південного МУЛМГ не надходила.

22.10.2024 Миколаївська окружна прокурора звернулась до Сухоєланецької сільської ради із запитом про надання інформації щодо розгляду подання Південного МУЛМГ від 10.11.2023 № 886 та належним чином завірених копій актів обстежень земельних ділянок, картографічних матеріалів тощо.

За результатами розгляду зазначеного запиту Сухоєланецька сільська рада 18.11.2024 повідомила про те, що рішення за наслідками розгляду вказаного подання сільською радою не приймались та обстеження зазначених у поданні земельних ділянок не здійснювалось.

Крім того, до відповіді додано копію листа Сухоєланецької сільської ради від 30.11.2023, в якому сільська рада поінформувала Південне МУЛМГ про неможливість надання дозволу щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених, у зв`язку з тим, що витрати на замовлення та виготовлення технічної документації бюджетом сільської ради не передбачені.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність, що полягає у не винесенні на розгляд сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 з прийняттям рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України, Миколаївська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства звернулася до суду з позовом у цій справі.

Оскільки підстави для представництва інтересів держави були встановлені, Миколаївської окружною прокуратурою на виконання вимог абз. З ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Держлісагентство та Південне МУЛМГ про звернення прокурора з цим позовом до суду в їх інтересах.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що самозалісена ділянка це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно з ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Частиною 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачається, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Сухоєланецькою сільською радою не було винесено на розгляд сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв) від 10.11.2023 року № 886 щодо віднесення відповідних земельних ділянок до самозаліснених.

Суд зазначає, що згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.

Земельні відносини відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Оскільки земельні відносини передбачають, зокрема, віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Ренійська міська рада згідно із ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, вирішення питання про віднесення земельних ділянок, указаних у поданні Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв) до самозалісених земель повинно було розглядатися виключно на сесії цієї ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 17 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи викладене, подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Миколаїв) від 10.11.2023 року № 886 підлягало розгляду на сесії Сухоєланецької сільської ради.

Проте, відповідно до інформації Сухоєланецької сільської ради від 18.11.2024, Сухоєланецька сільська рада не виносила на розгляд сесії ради зазначене питання та не приймала щодо нього рішення, обмежившись лише листом сільського голови від 28.11.2023.

Як зазначалося вище, з метою отримання інформації про виконання органом місцевого самоврядування указаних вимог законодавства Миколаївською окружною прокуратурою 22.10.2024 скеровано відповідний запит до Сухоєланецької сільської ради. Однак навіть після отримання запиту Миколаївської окружної прокуратури Сухоєланецька сільська рада бездіяла щодо розгляду подання Південного МУЛМГ від 10.11.2023.

Слід зазначити, що відсутність кадастрового номера земельних ділянок, щодо яких ініційовано зміну угідь на самозалісені, не перешкоджає розгляду цього подання на сесії ради та прийняттю рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки у спосіб, встановлений законом, не розглянув відповідне питання та не надав оцінки поданню Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 та доданим до нього документам, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України, - є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд вважає, що ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони самозалісених земель є зобов`язання Сухоєланецьку сільську раду розглянути на сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Миколаївської окружної прокуратури (бульв. Бузький, 15, м. Миколаїв, 54006, ) в інтересах держави в особі Державного агенства лісових ресурсів України (вул. Руставелі Шота, 9А, м. Київ, 01001, ) та Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (просп. Центральний, 16, м. Миколаїв, 54029, ) до Сухоєланецької сільської ради (вул. Каганова, 35А,с. Сухий Єланець,Миколаївський район, Миколаївська область,56640, ) задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Сухоєланецької сільської ради, яка полягає у нерозгляді подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

3.Зобов`язати Сухоєланецьку сільську раду (вул. Каганова, 35А,с. Сухий Єланець, Миколаївський район, Миколаївська область, 56640, ) розглянути на сесії ради подання Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 10.11.2023 № 886 про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар