Справа № 580/3243/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року справа № 580/3243/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Яременка В.А.,

представниці відповідача Олабин Ю.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі ГУНП в Черкаській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. суду від 30.04.2025 № 16990/25) просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 175 від 21.02.2025 року ГУНП в Черкаській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 76 о/с від 06.03.2025 року ГУНП в Черкаській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 16204 грн, 37 коп, та по день винесення рішення у даній справі.

- рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що дисциплінарне стягнення на позивача накладене відповідачем за, начебто, вчинення ним кримінального правопорушення, у той же час позивач на час прийняття такого рішення відповідачем до кримінальної відповідальності не притягнутий, кримінальне провадження відносно нього перебуває у стадії досудового розслідування, таким чином вина позивача у скоєнні злочину, в передбачений законом спосіб, не доведена. Таким чином, прийняття відповідачем рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є передчасним та протиправним, а проведення відносно позивача службового розслідування не заміняє собою проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та судового розгляду справи, оскільки вина особи у скоєнні кримінального правопорушення доводиться виключно судовим рішенням.

Ухвалою від 28.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання у справі.

07.04.2025 представниця відповідача подала письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що в порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, Закону України Про Національну поліцію, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських та Посадової інструкції начальника ВПД № 1, позивач 12.12.2024 та 20.01.2025 використовував свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе. Крім того, позивач не вжив заходів з метою виявлення та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень вчинених ОСОБА_2 , а також не сприяв проведенню службового розслідування, що виразилось у відмові надання пояснень на ряд запитань. Представниця відповідача звернула увагу, що свідоме ігнорування позивачем норм законодавства призвело до допущенням ним вчинення грубого дисциплінарного проступку, а саме вчинення корупційного правопорушення, що негативно вплинуло на репутацію поліції, оскільки подія набула широкого розголосу в суспільстві. Крім того зауважила, що відсутність рішення суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не з підстав притягнення до кримінальної відповідальності, а за порушення службової дисципліни.

Представниця відповідача вважає, що позовні вимоги про поновлення на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають до задоволення, оскільки є похідними від попередніх вимог а ГУНП в Черкаській області, під час прийняття спірних наказів, діяло відповідно до законодавства.

Також просила відмовити повністю в задоволенні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач та його представник не надали належним чином оформлених документів, що свідчить про витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

14.04.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що Комісія із проведення службового розслідування при прийнятті оскаржуваного рішення посилалась виключно на документи органу досудового розслідування та, начебто, встановлені факти у кримінальному провадженні, яке на даний час не завершене та, відповідно, судом не розглянуте. Натомість, самим службовим розслідуванням не встановлено жодного факту протиправної діяльності позивача чи вчинення ним будь-якого порушення норм діючого законодавства чи службової дисципліни. Наявність у мережі інтернет публікацій щодо факту затримання позивача самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його винуватості чи вчинення ним дисциплінарного проступку.

30.04.2025 представниця позивача подала до суду додаткові пояснення, у яких вказала, що відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області від 21.01.2025 № 27 о/с позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 21.01.2025 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2025 у справі № 757/2386/25-к. Оскільки на момент звільнення 10.03.2025, починаючи з дня обрання запобіжного заходу 21.01.2025 та до цього часу позивач не звертався до ГУНП в Черкаській області з документами, що підтверджують обставини передбачені абз. 2 п. 7 Розділу III Порядку 260, грошове забезпечення позивачу не виплачувалось.

01.05.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення, у яких вказав, що до видання наказу ГУНП в Черкаській області № 27 о/с ввід 21.01.2025 позивач отримував раніше визначене йому грошове забезпечення. Вказаним наказом визначене йому грошове забезпечення на скасоване, а лише призупинено його виплата.

12.05.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 22.05.2025. Чергове судове засідання суд призначив на 13.06.2025 у якому позивач та його представник просили адміністративний позов задовольнити, а представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції, з 01.08.2024 - на посаді начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 20.01.2025 № 72 призначено службове розслідування за рапортом т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Черкаській області капітана поліції Аргата Р.М. від 20.01.2025 № 13рп/48/01-2025.

Відповідно до висновку затвердженого начальником ГУ НП в Черкаській області 17.02.2025 в ході службового розслідування встановлено, що 20.01.2025 близько 11.10 год. в рамках кримінального провадження внесеного 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі - КК України), поблизу адміністративної будівлі відділу поліцейської діяльності № 1 (далі - ВПД № 1) Черкаського районного управління поліції (далі - Черкаське РУП) ГУНП, що розташований по пров. Медичний, 7 у м. Черкаси, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (далі - ГСУ ДБР) спільно з працівниками Управління Служби безпеки України у Черкаській області (далі - УСБУ у Черкаській області), затримано начальника ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області підполковника поліції Марущака С.М.

Цього ж дня, тобто 20.01.2025 у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001236 від 11.11.2024 працівниками ГСУ ДБР спільно з працівниками УСБУ у Черкаській області, проведено обшуки за місцем проживання підполковника поліції ОСОБА_1 , у службовому кабінеті та обшук власного транспортного засобу вказаного поліцейського.

Відповідно до відомостей Повідомлення про підозру від 20.01.2025 підполковник поліції ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме - одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-яких дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до висновку службового розслідування: підполковник поліції ОСОБА_1 використовував свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, висунув вимогу ОСОБА_2 надати неправомірну вигоду, отримав грошові кошти, при цьому не відмовився від отримання коштів від ОСОБА_2 , не залучив свідків, зокрема з числа співробітників, не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції 102 та свого безпосереднього керівника начальника Черкаського РУП ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 , допустив порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про національну поліцію, що виразилося у відсутності вжитих з метою виявлення та припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень вчинених ОСОБА_2 , в порушення вимог ч 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, не сприяв проведенню службового розслідування, що виразилось у відмові надання пояснень на ряд запитань.

Дана подія набула широкого розголосу в суспільстві, негативно вплинула на імідж Національної поліції та підриває віру громадян у спроможність поліції неупереджено, на високому професійному рівні виконувати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що позивач, достовірно знаючи вимоги чинних нормативно правових актів України та наказів МВС України, Національної поліції України та Головного управління, свідомо ігноруючи норми законодавства, допустив вчинення грубого дисциплінарного проступку, а саме вчинення корупційного правопорушення у зв`язку із чим запропоновано до ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області № 175 від 21.02.2025 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні ч. 1 ст. 22, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 38 Закону України Про запобігання корупції, пунктів 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 64 Закону України Про Національну поліцію, пунктів 1, 6, 13 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу II, абзацу 3 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 та абзацу 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, пункту 1 розділу 2 Посадової інструкції начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, затвердженої 01.08.2024 т.в.о. начальника Черкаського РУП ГУНП полковником поліції ОСОБА_4 , застосовано відносно начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Згідно наказу ГУНП в Черкаській області № 76 о/с від 06.03.2025 позивач звільнений зі служби в поліції за п. 6 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважає застосоване до нього дисциплінарне стягнення протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України Про Національну поліцію № 580-VIII від 02.07.2015.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сфері протидії злочинності.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний, в тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Підпунктами 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Статуту).

Відповідно до ст. 14 Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджений Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893) відповідно до п.4 розділу V якого службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Суд врахував висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 12 березня 2025 року у справі № 320/22901/23, відповідно до яких, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суд встановив, що застосований до позивача захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції прийнятий у зв`язку із висновками службового розслідування про вчинення позивачем грубого дисциплінарного проступку, а саме вчинення ним корупційного правопорушення, обставини про вчинення якого відтворив із повідомлення про підозру позивачу.

Під час надання оцінки вказаним висновкам відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру - це процесуальна дія, яка виконується прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Згідно зі ст. 276 КПК України письмове повідомлення про підозру як документ містить відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20 зазначав, що письмове повідомлення про підозру не є доказом ані події діяння, ані його складу в діях позивача, оскільки це є відтворенням версії сторони обвинувачення щодо причетності особи до інкримінованого їй діяння. Доведеність дисциплінарного проступку має розглядатись з урахуванням того, що процесуальна дія повідомлення про підозру не є доказом винуватості.

Суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Суд встановив, що у ході службового розслідування посадові особи відповідача відібрали пояснення у інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - старшого сержанта поліції ОСОБА_6 (а.с.295-299 Тому 1), які відповідно до Книги нарядів Черкаського РУП ГУНП (інв. № 831 н/т від 26.09.2024) та умовної розстановки екіпажів СРПП, на добовому чергуванні у складі екіпажу Сегмент-3 з обслуговуванням Мошнівської ОТГ Черкаського району.

Так, опитаний у ході службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_5 у своєму поясненні підтвердив вищевикладені факти щодо умовного закріплення екіпажів СРПП за територіями та вказав, що 03.12.2024 спільно із старшим сержантом поліції ОСОБА_6 перебував на добовому чергуванні в складі наряду СРПП з позивним Сегмент-3. На якому саме службовому автомобілі, зазначені поліцейські здійснювали чергування, опитуваний не пам`ятає однак вказав що патрулювання здійснював в зоні обслуговування Мошнівської ОТГ. Про те, чи зупиняв старший лейтенант поліції ОСОБА_5 03.12.2024 автомобіль марки Volkswagen модель Crafter, н.з. НОМЕР_1 , він не пам`ятає та гр. ОСОБА_2 йому не відомий. Про те, що 03.12.2024 у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 могло відбуватися спілкування із підполковником поліції ОСОБА_1 , він не виключає, однак точно не пам`ятає, оскільки із вказаної дати пройшов тривалий проміжок часу. Щодо невжиття відповідних заходів реагування на порушення будь якого характеру, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснив, що будь-яких вказівок від підполковника поліції ОСОБА_1 не отримував.

Опитаний у ході службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_6 у своєму поясненні підтвердив факт перебування на добовому чергуванні 03.12.2024 спільно із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 . На якому службовому автомобілі та в якій саме зоні обслуговування здійснював патрулювання старший сержант поліції ОСОБА_8 не пам`ятає.

У своєму поясненні старший сержант поліції ОСОБА_9 вказує, що за останні 4 місяці, мав місце випадок зупинки мікроавтобуса ідентифікуючих елементів якого опитуваний не пам`ятає. Яка саме була причини зупинки, він також не пам`ятає. У вантажному відділенні, вказаного автомобіля було помічено пластикові ємкості об`ємом близько 5-6 л. із прозорою рідиною, кількість не пам`ятає. Ідентифікуючих ознак (написів чи етикеток) на пляшках не було. Опитуваний та його напарник не відкривали пляшки та не встановлювали, яка саме рідина знаходиться у вказаних ємностях. Враховуючи вищевказане, ними було поставлено запитання водію автомобіля, - Що знаходиться в ємностях?. В свою чергу водій відповів, що це вода та він везе її на дачу. Вказаних слів ним було достатньо та водій поїхав у напрямку с. Хрещатик, Черкаського району. Старший сержант поліції ОСОБА_6 вказав, що у момент перевірки вищевказаного транспортного засобу йому ніхто із керівництва ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП не телефонував та будь-яких вказівок не давав. Пояснив, що з початку 2024 року вказівки від підполковника поліції ОСОБА_1 щодо невжиття відповідних заходів реагування на виявлені або вчинені порушення не надавались.

Відповідач у висновку службового розслідування зазначив, що враховуючи, що з моменту події, станом на час призначення вказаного службового розслідування (20.01.2025), пройшло понад 30 днів, а також приймаючи до уваги відомості вказані у поясненнях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та старшого сержанта поліції ОСОБА_6 , підтвердити чи спростувати факти щодо зупинки ОСОБА_2 03.12.2024 у с. Соснове Черкаського району працівниками Черкаського РУП ГУНП не представляється можливим.

Суд зазначає, що аналіз встановлених у висновку службового розслідування обставин, у частині допущення позивачем дисциплінарного проступку, а саме: вчинення ним корупційного правопорушення, відповідач повністю відтворив із повідомлення про підозру позивачу, яке, як зазначалось вище, не є доказом ані події діяння, ані його складу в діях позивача, оскільки це є відтворенням версії сторони обвинувачення щодо причетності особи до інкримінованого їй діяння. У свою чергу, матеріали службового розслідування не містять належних, допустимих та достовірних доказів, що безпосередньо підтверджують допущення позивачем дисциплінарного проступку. Аналіз же відібраних у ході службового розслідування пояснень поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтвердили обставини події, з якою відповідач пов`язує допущення позивачем дисциплінарного проступку.

Покликання відповідача про те, що позивач не сприяв проведенню службового розслідування, що виразилось у відмові надання пояснень на ряд запитань суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати пояснення щодо себе.

Щодо покликання відповідача на негативний вплив події на репутацію поліції, у зв`язку із набуттям широкого розголосу в суспільстві, суд зазначає таке.

Під час моніторингу мережі Інтернет, виявлено публікацію розміщену за посиланням - https://18000.com.ua/strichka-novin/u-cherkasax-zatrimali-dvox-toppolicejskix/. Публікація містить такі відомості: 18 січня працівники ДБР затримали ОСОБА_10 начальника сектора управління карного розшуку ГУНП Черкаської області. За версію слідства, він нібито обіцяв вплинути на рішення щодо мобілізації військовозобов`язаних. Свої послуги поліцейський оцінив у 300 доларів. Нині його підозрюють у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу, а саме зловживання впливом.

За кілька днів, 20 січня, правоохоронці затримали ще одного поліцейського - ОСОБА_11 , який обіймає посаду начальника одного з відділів Черкаського районного управління поліції. Його підозрюють в отриманні неправомірної вигоди від ділків, які займаються нелегальним збутом підакцизних товарів. Свої послуги він нібито оцінив у 25 тисяч гривень.

Також, у соціальній мережі Facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 за вищевказаною публікацією, міститься 11 коментарів.

Суд зазначає, що аналіз змісту зазначених коментарів до вказаної публікації не вказує безпосередньо на підрив віри громадян у спроможність поліції неупереджено, на високому професійному рівні виконувати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Крім того, вказані публікації стосуються також події затримання 18.01.2025 ОСОБА_10 , у зв`язку із чим суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про те, що на імідж Національної поліції негативно вплинула виключно подія пов`язана із позивачем. У свою чергу, під час судового розгляду суд також з`ясував, що ОСОБА_12 не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із подією його затримання 18.01.2025, що може вказувати на непослідовність та вибірковість дій відповідача у питанні притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, які, як він вважає, дискредитують звання поліцейського.

За таких обставин вищевказані покликання відповідача суд вважає необґрунтованими у контексті наявності підстав для вжиття до позивача найсуворішого заходу дисциплінарного впливу.

Щодо покликання представниці відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.04.2024 у справі № 420/9503/22 суд зазначає таке.

У справі № 420/9503/22 суд першої інстанції встановив, що вчинення дисциплінарного проступку поліцейським підтверджується відповідними поясненнями службової особи (п. 19 постанови). Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень суд зясував, що 06 серпня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 27, частини третьої статті 28 та частини другої статті 369-2 КК України (обіцянка здійснити вплив за умови надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою організованою групою осіб, п. 70 Постанови).

Натомість, як зазначалось вище, у межах справи, що розглядається, матеріали службового розслідування не містять належних, допустимих та достовірних доказів, що безпосередньо підтверджують допущення позивачем дисциплінарного проступку. Аналіз же відібраних у ході службового розслідування пояснень поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтвердили обставини події, з якою відповідач пов`язує допущення позивачем дисциплінарного проступку.

З урахуванням зазначеного, обставини справи № 420/9503/22 суттєво відрізняються від обставин у справі, що розглядається, що робить висновки постанови Верховного Суду у постанові від 03.04.2024 у справі № 420/9503/22 не релевантними до спірних правовідносин, у зв`язку із чим покликання представниці відповідача на необхідність їх врахування суд відхиляє, як необґрунтоване.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем вчинення позивачем дисциплінарного проступку та, як наслідок, про протиправність наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Черкаській області № 175 від 21.02.2025 та прийнятий у зв`язку із його реалізацією наказ № 76 о/с від 06.03.2025.

Суд зазначає, що встановлення судом факту незаконного звільнення позивача і, як наслідок, поновлення його на посаді, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що поновлення на посаді незаконно звільненого працівника повинно відбуватись з дня, наступного за днем звільнення.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, з метою відновлення порушеного права позивача, враховуючи незаконність звільнення позивача, суд дійшов висновку, що позивача слід поновити на посаді на посаді начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 11.03.2025 (наступного робочого дня після звільнення).

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 100 При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до підпункту б пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Пункт 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 9 розділу I Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість календарних днів, що минули починаючи з дня незаконного звільнення, по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Під час визначення розміру середнього заробітку, що належить до стягнення з відповідача, суд зазначає таке.

Позивач звільнений з 10.03.2025 (останній робочий день), відповідно сума виплат за два календарні місяці роботи, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна обчислюватись виходячи з виплат за січень та лютий 2025 року.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19.

Оскільки, у лютому 2025 року за позивачем не зберігалось грошове забезпечення, а упродовж січня 2025 року - зберігалось частково (до 20.01.2025) у зв`язку з призупиненням виплати на підставі наказу ГУ НП від 21.01.2025 № 27 о/с, суд обчислює середньоденне грошове забезпечення виходячи з розміру нарахованих сум за грудень 2024 року - січень 2025 року шляхом ділення на кількість календарних днів у вказаних місяцях, за які здійснювалась виплата (31 день у грудні 2024 року та 20 днів у січні 2025 року).

Суд встановив, що згідно довідок відповідача від 07.05.2025 № 126, від 27.03.2025 № 97 (а.с. 43 тому 1, а.с. 40 Тому 2), грошове забезпечення позивача у грудні 2024 склало 37659,06 грн (з урахуванням індексації та без урахування матеріальної допомоги), у січні 2025 року склало 24296 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 1214,81 (61955,15/51) грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в цьому випадку з 11 березня 2025 року до 13 червня 2025 року.

Кількість днів вимушеного прогулу, які підлягають оплаті за вказаний період складає 95 днів.

Таким чином, у зв`язку з незаконним звільненням, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 115406,95 грн (95 х 1214,81 грн.) середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в сумі 36444,30 грн.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 175 від 21.02.2025 Про застосування дисциплінарного стягнення відносно окремих поліцейських ГУНП в Черкаській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 76 о/с По особовому складу.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 11.03.2025.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 115406 (сто п`ятнадцять тисяч чотириста шість) грн 95 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 11.03.2025.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 36444 (тридцять шість тисяч чотириста сорок чотири) грн 30 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2) відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.07.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК