Справа № 200/71/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року справа №200/71/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 р. у справі № 200/71/25 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання призначити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 25.12.2024 року № 82;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з моменту звернення (18.12.2024). та зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 № 202 періоди роботи: з 21.05.2002 по 10.02.2004, з 02.08.2004 по 08.11.2005, з 20.02.2006 по 19.04.2006, з 11.05.2006 по 03.12.2010, з 27.12.2010 по 31.03.2012, з 01.04.2012 по 14.01.2014, з 20.01.2014 по 04.04.2022, з 30.04.2022 по 15.11.2024 та період навчання з 01.09.1998 по 12.04.2002.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (юридична адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Народна, 4, ) про відмову ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії від 25.12.2024 року № 82.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (юридична адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Народна, 4, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 18 грудня 2024 року з урахуванням висновків у даному рішенні та зарахувавши періоди ОСОБА_1 з 23.05.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 10.02.2004 року, з 01.04.2004 року по 30.04.2004 року, з 01.05.2004 року по 30.06.2004 року, з 07.08.2004 року по 01.10.2004 року, з 02.10.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 08.11.2005 року, з 14.02.2006 року по 19.04.2006 року, з 11.05.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2012 по 31.03.2012 року, з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 30.06.2014 року, з 01.07.2014 року по 02.07.2014 року, з 03.07.2014 року по 31.12.2015 року, з 17.04.2022 року по 27.11.2022 року, а також період навчання з 01.09.1998 року по 12.04.2002 року до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (юридична адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, площа Народна, 4, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначено, що комплексний аналіз діючих норм законодавства дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058- ІV (далі Закон № 1058-ІV) є досягнення особою відповідного віку 50 років, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-ХП пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202, або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-ХП, частиною третьою статті 114 Закону № 1058- ІV - не менше 20 років.

Скаржник посилається на необхідність підтвердження проведення атестації робочих місць та подання позивачем уточнюючої довідки.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Головне управління не оспорює факту на який посилається позивач, що трудова книжка є основним документом для зарахування відповідних періодів до загального трудового стажу.

Проте, коли в трудовій книжці немає відомостей, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій (далі підприємства) або їх правонаступників. Коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 та № 2, такі довідки є необхідними, оскільки в трудових книжках не зазначається, в яких умовах працювали особи, та не вказується, чи були такі особи зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. Обов`язковість подання такої довідки під час звернення за пенсією за віком передбачена пп. «б» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1.

На час роботи позивача у спірні періоди були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 № 461 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202.

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗОІЗАІ - це працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Отже, при поданні звітів страхувальниками вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗОІЗАІ, як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля і Головним управлінням в свою чергу враховано вказані відомості для визначення пільгового стажу роботи, що становить по Списку №1 становить 07 років 0 місяці 19 дні, пільговий стаж роботи становить 12 років 1 місяць 19 днів

Також скаржник посилається на те, що скановані копії наказів про затвердження атестації робочих місць № 1166 від 16.04.2002, №60/1 від 16.04.2012, №58/1 від 16.04.2017, не підписані посадовими особами.

Отже, не підтверджено перебування позивача в спірний період на посаді, яка дає право на пільгову пенсію, то Головне управління не мало права зарахувати спірний трудовий стаж позивача як спеціальний стаж, оскільки відомості про характер зайняття такої посади відсутні. Підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

18 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 с. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказана заява, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.12.2024 № 82, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки він не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Як вбачається зі спірного рішення Пенсійного фонду, страховий стаж позивача складає 44 роки 07 місяців 03 дні, стаж роботи по Списку № 1 07 років, 0 місяців 19 днів, роботи відкриті гірничі по ст. 202 (25) 12 років 1 місяць 19 днів. До пільгового стажу зараховано всі періоди його роботи, до страхового стажу зараховані всі періоди роботи.

Як вбачається з роздруківки форми РС-право періоди роботи ОСОБА_1 період навчання позивача з 01.09.1998 по 12.04.2002 не зараховано до пільгового стажу, період роботи з 23.05.2002 по 31.12.2003 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.01.2004 по 10.02.2004 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.04.2004 по 30.04.2004 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 07.08.2004 по 01.10.2004 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 02.10.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 08.11.2005 зараховано до страхового стажу без зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 14.02.2006 по 19.04.2006 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 11.05.2006 по 31.12.2006 зараховано до страхового стажу без зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.01.2007 по 31.12.2010 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 із застосуванням ст. 14 пост. 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р. 1, п. а-в, період роботи з 01.01.2011 по 31.12.2011 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.01.2012 по 31.03.2012 зараховано до страхового стажу без зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.04.2012 по 31.12.2012 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.01.2013 по 30.06.2014 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.07.2014 по 02.07.2014 зараховано до страхового стажу без зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 03.07.2014 по 31.12.2015 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, період роботи з 01.01.2016 по 16.04.2022 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 із застосуванням ст. 14 пост. 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р. 1, п.а-в, період роботи з 17.04.2022 по 27.11.2022 зараховано до страхового стажу без зарахування до пільгового стажу за Списку № 1, період роботи з 28.11.2022 по 30.09.2024 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 із застосуванням ст. 14, пост. 202, підземні, сп.1, р. 1, п-р. 1, п.а-в.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , містить записи щодо спірних період роботи та навчання позивача: з 01 вересня 1998 року по 12 квітня 2002 року навчання за професією електрослюсар підземний, машиніст підземних установ в ПТУ № 105 (записи №№ 1, 2); 23 травня 2002 року прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 4); 10 липня 2002 року переведений електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті (запис № 5); 10 лютого 2004 року звільнений (запис № 6); 07 серпня 2004 року прийнятий на шахту електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 10); 15 вересня 2004 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті; 08 листопада 2005 року звільнений (запис № 14); 20 лютого 2006 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 15); 19 квітня 2006 року звільнений (запис № 16); 19 травня 2006 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 18); 25 серпня 2006 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 19); 03 грудня 2010 року звільнений (запис № 20); 27 грудня 2010 року прийнятий тимчасово електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 21); 15 квітня 2011 року переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 22); 31 березня 2012 року звільнений (запис № 23); 01 квітня 2012 року прийнятий по переводу електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземній роботі 5 розряду (запис № 24); 14 січня 2014 року звільнений (запис № 27); 20 січня 2014 року прийнятий електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 28).

Довідкою ПрАТ Шахтоуправління Покровське від 15.11.2024 № 1087 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджено, ОСОБА_1 за період з 20.02.2006 (нак. № 864к від 20.02.2006) по 19.04.2006 (нак. № 1853к від 20.04.2006) виконувались на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією, посадою: електрослюсар підземний дільниці № 3 за період з 20.02.2006 по 19.04.2006 00 років 01 місяць 30 днів. З 20.02.2006 по 06.03.2006 навчальний пункт з оплатою згідно тарифної ставки підземного робітника, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 1.1.а ПКМУ № 36 від 16.01.2003, згідно п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За період з 20.01.2014 (нак. № 41кпр від 20.01.2014) по теперішній час, ОСОБА_1 виконувались на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою добування вугілля підземним способом за професією, посадою: електрослюсар підземний дільниці МДО-1. За період з 20.01.2014 по 15.11.2024 (дата видачі довідки) 10 років 09 місяців 26 днів.

З 20.10.2014 по 30.01.2014 навчальний пункт з оплатою згідно тарифної ставки підземного робітника, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 1.1а; Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 ПКМУ № 36 від 16.01.2003; ПКМУ № 461 від 24.06.2016. Згідно п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У вказаній довідці зазначено, що дані професії підтверджені результатами атестації робочих місць: наказ № 1166 від 16.04.2002; наказ № 60/1 від 16.04.2012; наказ № 58/1 від 16.04.2017; наказ № 134 від 28.11.202.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.12.2024 № 82 не містить інформації про зараховані та не зараховані періоди роботи позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Так, згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить дані для за зарахування спірних періодів роботи та навчання позивача до пільгового стажу.

Отже, вказані періоді роботи позивача повинні бути зараховані як до Списку №1 та і до підземних робіт згідно ч.3 ст. 114 Закон № 1058, ст. 14 Закону № 1788 та Постанови КМУ № 202.

Щодо посилання скаржника на відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 по справі №227/545/17.

Також, у довідці ПрАТ Шахтоуправління Покровське від 15.11.2024 № 1087 зазначено, що дані професії підтверджені результатами атестації робочих місць: наказ № 1166 від 16.04.2002; наказ № 60/1 від 16.04.2012; наказ № 58/1 від 16.04.2017; наказ № 134 від 28.11.202.

Щодо посилання скаржника на те, що скановані копії наказів про затвердження атестації робочих місць № 1166 від 16.04.2002, №60/1 від 16.04.2012, №58/1 від 16.04.2017, не підписані посадовими особами, колегія суддів зазначає, що у разі якщо копії наказів не затверджені уповноваженими особами зазначене є підставою для проведення перевірки щодо відповідності копії наказів їх оригіналам. Також, суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його первинних документах виданих уповноваженої особою роботодавцем. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення первинних документах виданих уповноваженої особою роботодавцем з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Щодо зарахування навчання до пільгового періоду, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.

За правилами пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Згідно п. 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

За п.27 Порядку №637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Так, відповідно до диплому серії НОМЕР_3 , який видано 12 квітня 2002 року, ОСОБА_1 закінчив у 2002 році професійно-технічне училище № 105 м. Димитрова Донецької області і здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного, машиніста підземних устав.

Відповідно до записів №№ 1 трудової книжки позивача, він з 01 вересня 1998 року по 12 квітня 2002 року навчання за професією електрослюсар підземний, машиніст підземних установ в ПТУ № 105 м. Димитрова Донецької області.

Отже, позивачем належним чином підтверджено навчання за спеціальністю, що дає право на пільги, тому цей період має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Також суд зазначає, що за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Згідно п. 1.8 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно до п. 4.3. Порядку, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто, відповідач мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємства, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Таким чином, матеріали справи містять усі належні передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу.

Отже, відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу (пільгового) роботи.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 р. у справі № 200/71/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне текст судового рішення складено та підписано колегією суддів 09 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко