Справа № 520/4175/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

09 липня 2025 р. справа №520/4175/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Марини Лук`яненко,

за участі:

секретаря судового засідання - Дениса Гузь,

представника позивача - Олени Євстаф`євої,

представника відповідача - Наталії Красноруцької,

розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 24.10.2024 року № 0 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2 613 718,75 грн., в тому числі збільшено суму грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями на 2 090 975,00 грн. та нараховано штраф у розмірі 522 743,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 року № 0 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 283 760,53 грн., в тому числі збільшено суму грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями на 2 117 397,61 грн. та нараховано штраф у розмірі 166 362,92 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 року № 0 форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військ збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 190 313,39 грн., в тому числі збільшено суму грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями на 176 449,81 грн. та нараховано штраф у розмірі 13 863,58 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 року № 0 форма «ПС», яким застосовано штрафні санкції у сумі 1 360,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято податкові повідомлення-рішення, якими донараховано Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2 613 718,75 грн., Податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 283 760,53 грн., Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 190 313,39 грн., та застосовано штрафні санкції у сумі 1 360,00 грн. На думку позивача, вказані податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та винесені на підставі суб`єктивних, помилкових та безпідставних переконань відповідача, без урахування дійсних обставин справи, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, оскільки відсоток по депозиту за договором (депозит) з АТ «Райффайзен Банк» є пасивним доходом позивача. Податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору у розмірі 0,5% з відсотків по депозиту, утримуються з позивача, а сплачує такі податки банк (виступаючи в ролі податкового агента) в момент нарахування відсотків за депозитом на рахунок позивача. Отже, на думку позивача, такий дохід, не включається до складу доходу позивача і його ніде не потрібно відображати, але даний дохід був включений позивачем в дохід, і задекларований. Також, позивач не погоджується із зауваженнями відповідача щодо донарахування ПДВ та вважаємо донарахування податку та штрафу необґрунтованими, оскільки на думку позивача, спірні операції не є об`єктом оподаткування ПДВ. Окрім того, зазначив, що умисно вчинення діянь з приводу неподання декларації про майновий стан та доходи за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки до відповідача, по закінченню звітного періоду позивач не мав так, як мав належний статус платника єдиного податку 3 групи, відповідно, вважає, що і не мав подавати даний звіт.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в зазначеній справі.

У підготовчому судовому засіданні 04.06.2025 протокольною ухвалою суду підготовче судове засіданні завершено і призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову, просить відмовити у його задоволенні, вказуючи, що відповідач діяв у межах чинного законодавства України, в обґрунтування чого посилався на те, що за результатами аналізу отриманої податкової інформації, а також відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що перебувають у розпорядженні ГУ ДПС встановлено укладання договорів оренди/суборенди земельних ділянок починаючи з 01.06.2018, загальна площа яких перевищує 0,2 га та становить загалом 957,12240 га. Таким чином, перевіркою встановлено порушення вимог перебування на спрощеній системі оподаткування третій групі єдиного податку, а саме: надання ФО-П ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, чим порушено пп. 291.5.3 п.291.5 ст. 291 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, таким чином перевищення гранично допустимої площі земельних ділянок, що надаються в оренду здійснено 01.06.2018 року. Крім того, перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан та доходи за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки до ГУ ДПС не надано, чим порушено вимоги до п.177.5, ст.177,пп. 49.18.4, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст.49 ПКУ. При цьому, ФО-П ОСОБА_1 з 01.07.2018 зобов`язаний був перейти на загальну систему оподаткування та здійснювати діяльність на загальній системі оподаткування особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 77 ПКУ, шляхом подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу у відповідності до положень пп. 298.2.1 п. 298.2 ст. 298 ПКУ.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував, відсутність умислу з боку позивача щодо вчинення податкового законодавства.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, зазначила про те, що ГУ ДПС безпідставно включило до загального доходу пасивні доходи Позивача у вигляді відсотків за депозитом, які вже були оподатковані банком як податковим агентом. Такий дохід не включається до складу доходу підприємця і його ніде не потрібно відображати, але даний дохід через необізнаність позивача був включений ним у дохід, і задекларований. Вищевказане свідчить про те, що включивши зазначені суми при обрахуванні спірних ППР Відповідачем завищено суми за податковими зобов`язаннями.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала з позиції викладеної у відзиві на позов, просила відмовити в його задоволенні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), зареєстрований 07.12.2017 як суб`єкт господарювання - юридична особа в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань за номером 0003628, код основного виду економічної діяльності - 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Фактичне місцезнаходження: АДРЕСА_1 , на проведення перевірки), із реєстрацію в податковому органі ГУ ДПС в Харківській області. Як платник ПДВ не реєструвався.

Відповідно до наказу від 13.08.2024 № 3590-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), за період з 01.01.2018 по 30.06.2024 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до першого примірника акту.

Відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України на податкову адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку 13.08.2024 (поштове повідомлення 770) надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення наступні документи: копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 13.08.2024 № 3590п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; повідомлення №570 від 13.08.2024 про дату початку та терміни проведення перевірки, місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та надання документів; повідомлення №2778/Ж12/20-40-24-10-17 від 13.08.2024 про запрошення платника до органу ДПС з питання ознайомлення та підписання матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки.

Надіслані документи (пошт. повідомленням №770) отримано 17.08.2024 особисто ОСОБА_1 відповідно до відмітки у корінці повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, ФО-П ОСОБА_1 не надано документів, зазначених у повідомленні від 13.08.2024р. №570 та будь-яких пояснень під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про що складено Акт «Ненадання документів до документальної позапланової невиїзної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 » від 23.09.2024 №8838/20-40-24-1007/.

За результатами проведення перевірки складено Акт від 04.10.2024 №46369/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення:

- вимоги до п. 177.5, ст.177, пп. 49.18.4, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р зі змінами та доповненнями, а саме: порушено граничні строки подання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р зі змінами та доповненнями, а саме: заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 2117397,61 грн., в тому числі за 2018 рік - 267888,49 грн., 2019 301088,26 грн., 2020- 726806,83 грн., 2021 рік 725139,07 грн, за 2022 рік 72978,60 грн, за 2023 рік 23496,36грн.;

- вимоги п. 46.5, ст. 46, пп. 49.18.3, п. 49.18, ст. 49, п. 294.1, ст. 294 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме: встановленого несвоєчасне подання ФО-П ОСОБА_1 декларації платника єдиного податку 3 групи за періоди 1 кв 2018 року, 2кв 2018 року, 3 кв 2018 року, 3 кв 2019 року, 4 кв 2019 року;

- вимоги п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та розділу IV «Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої наказом МФУ від 20.04.2015 №449, а саме: заниження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 401009,84 грн., в тому числі за 2018 рік 68801,04 грн, за 2019 рік 154234,08 грн., за 2020 рік 177974,72 гривень;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, пп. а п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме: заниження податкового зобов`язання з ПДВ всього на суму 2090975 грн, в тому числі за 2018 рік 24282 грн., 2019 рік 334543 грн., 2020 рік 807563 грн., 2021 рік 805710 грн., за 2022 рік 81087 грн., 2023 рік 26107 грн., 2024 рік 11684 гривень.

- пп. 1.4 п.161 підрозділу 10 Перехідних положень та пп.168.1.1, п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме: заниження військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі всього на суму 176449,81 грн., в тому числі за 2018 рік 22324,04 грн, 2019рік 25090,69 грн., 2020 рік 60567,24 грн., 2021 рік 60428,26 грн, за 2022 рік 6081,55 грн., за 2023 рік 1958,03 гривень;

- пп. 44.3 ст. 44, п 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме до перевірки не надано: договорів оренди приміщень, земельних ділянок та інших об`єктів, в яких здійснювався діяльність; книги обліку доходів та витрат; книги обліку доходів , договорів, актів виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних, рахунків на оплату, банківських виписок по розрахунковим рахункам відкритим у АТ «Райффайзен Банк» та інших документів пов`язаних з предметом перевірки.

До Головного управління ДПС у Харківській області заперечення на Акт перевірки №46369/20-40-24-10-07/ від 04.10.2024 не надходили.

Також з урахуванням встановлених порушень щодо перебування на спрощеній системі оподаткування прийнято рішення №5701/20-40-24-10-27 від 24.10.2024 «Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )» , яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку з 01 липня 2018 року.

14.11.2024 року ФО-П ОСОБА_1 подано скаргу на податкові повідомлення-рішення від 24.10.2024 №0, від 24.10.2024 №0, від 24.10.2024 №0, від 24.10.2024 №0, від 24.10.2024 №0 до ДПС України, копію якої направлено до ГУ ДПС (вх. ГУ ДПС від 18.11.2024 №73994/6).

ДПС України листом від 16.01.2025 №1333/6/99-00-06-01-02-06 (вх. ГУ ДПС від 16.01.2025 №216/8) прийнято Рішення про результати розгляду скарги ФО-П ОСОБА_1 , а саме: скасовано податкові повідомлення рішення від 24.10.2024 №0 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 362 986,48 грн, №0 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 680,0 грн, в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення від 24.10.2024 №0 залишено без змін.

ГУ ДПС з урахуванням Рішення про результати розгляду скарги ФО-П ОСОБА_1 винесено нові податкові повідомлення-рішення від 21.01.2025 №0 на загальну суму 190 313,39 грн (з них основний платіж 176 449,81 грн, штрафна санкція 13 863,58 грн), від 21.01.2025 №0 на суму 1 360,0 грн, від 21.01.2025 №0 на загальну суму 2 283 760,53 грн (з них основний платіж 2117397,64 грн, штрафна санкція 166 362,92 грн).

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлено ФО-П ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку України АТ «Укрпошта» та отримано ФО-П ОСОБА_1 25.01.2025 року.

У ході судового розгляду встановлено, що ФОП ОСОБА_1 укладалися заяви про Вклад «Депозит «МСБ-Лідер» з щомісячною виплатою процентів, для фізичних осіб-підприємців до Договору банківського обслуговування, укладеного підписанням Заяви про приєднання/Угоди № CMDPE 1087802 від « 24» липня 2020 року з АТ «Райффайзен Банк».

Згідно умов договору Банк нараховує та виплачує проценти за користування Вкладом. Відсоток по депозиту є пасивним доходом підприємця. Податок на доходи фізичних осіб урозмірі 18% та військового збору у розмірі 0,5% з відсотків по депозиту утримуються з підприємця, а сплачує такі податки банк (виступаючи в ролі податкового агента) в момент нарахування відсотків за депозитом на рахунок підприємця.

Суми доходу за користування вкладом складали: у 2022 році 36112,51 грн.: 25.08.2022 7441,51 грн. 25.09.2022 7689,56 грн. 25.10.2022 7441.51 грн. 25.11.2022 7092,88 грн. · 25.12.2022 6447,05 грн. У 2023 році 85498,39 грн.: 25.01.2023 7346,49 грн. 25.02.2023 7125,92 грн. 25.03.2023 6031,08 грн. 25.04.2023 6532,81 грн. 25.05.2023 5909,79 грн. 25.06.2023 6021,83 грн. 25.07.2023 1097,58грн. 29.07.2023 6395,89 грн. 03.09.2023 9924,66 грн. 04.10.2023 9593,84 грн. 06.12.2023 9593,84 грн. 04.11.2023 9924,66 грн. У 2024 році (січень - червень) 58418,10 грн.: 06.01.2024 9920,14 грн. 08.02.2024 9897,54 грн. 08.03.2024 9237,71 грн. 08.04.2024 9897,54 грн. 09.05.2024 .9567,63 грн. 09.06.2024 9897,54 грн., пр що свідчать Виписка за рахунком в АТ "Райффайзен Банк" за період з 01.01.2022 по 31.12.2022; Виписка за рахунком в АТ "Райффайзен Банк" за період з 01.01.2023 по 31.12.2023; Виписка за рахунком в АТ "Райффайзен Банк" за період з 01.01.2024 по 06.11.2024.

Рішення №5701/20-40-24-10-27 від 24.10.2024 «Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )» , яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку з 01 липня 2018 року Позивачем в даній справі не оскаржується.

На думку Позивача, ГУ ДПС безпідставно включило до загального доходу пасивні доходи Позивача у вигляді відсотків за депозитом, які вже були оподатковані банком як податковим агентом, але через необізнаність позивача даний дохід включений ним у дохід, і задекларований, що привело до завищення суми за податковими зобов`язаннями.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправним, а свої права порушеними, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України).

Щодо ненадання Позивачем документів під час проведення перевірки суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що обов`язок платника податків надавати усі первинні документи, пов`язані з предметом перевірки, знаходиться у прямій залежності від факту обізнаності платника податків із призначеною відносно нього перевіркою та її предметом і забезпечення йому можливості взяти участь у її проведенні. За змістом пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до наказу від 13.08.2024 № 3590-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), за період з 01.01.2018 по 30.06.2024 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до першого примірника акту.

Відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України на податкову адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку 13.08.2024 (поштове повідомлення 770) надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення наступні документи: копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 13.08.2024 № 3590п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; повідомлення №570 від 13.08.2024 про дату початку та терміни проведення перевірки, місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та надання документів; повідомлення №2778/Ж12/20-40-24-10-17 від 13.08.2024 про запрошення платника до органу ДПС з питання ознайомлення та підписання матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки.

Надіслані документи (пошт. повідомленням №770) отримано 17.08.2024 особисто ОСОБА_1 відповідно до відмітки у корінці повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, ФО-П ОСОБА_1 не надано документів, зазначених у повідомленні від 13.08.2024р. №570 та будь-яких пояснень під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про що складено Акт «Ненадання документів до документальної позапланової невиїзної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 » від 23.09.2024 №8838/20-40-24-1007/.

Тобто, ФО-П ОСОБА_1 був обізнаний щодо факту призначення відносно нього перевірки та з її предметом, а отже забезпечено йому можливість взяти участь у її проведенні.

Верховний суд неодноразово, зокрема, але не виключно, у постановах від 14.08.2024 (справа560/12984/23), від 29 травня 2020 року (справа № 826/27811/15), від 06 серпня 2019 року (справа № 160/8441/18), від 31 січня 2020 року (справа № 826/15328/18), від 03 жовтня 2023 року (справа № 420/534/20) сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Поряд з цим факт відмови надання платником податків документів під час податкової перевірки повинен фіксуватися у визначений законом спосіб, а саме: шляхом складання акта про відмову у наданні документів. Про це Верховний Суд неодноразово вказував, зокрема, у постановах від 26 січня 2021 року у справі №814/3617/14, від 03 березня 2021 року у справі №824/638/18-а, від 08 вересня 2022 року у справі №640/26351/20, від 11 липня 2023 року у справі №822/554/17, від 10 січня 2023 року у справі №814/876/16 тощо).

Крім того, у постанові від 08 вересня 2019 року (справа №802/1069/13-а) Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

При цьому у постановах від 24 лютого 2020 року (справа №440/4443/18), від 27 квітня 2022 року (справа №420/13197/20) Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Узагальнюючи наведені вище підходи, суд зазначає, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Під час розгляду даної справи в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що ФО-П ОСОБА_1 не надано документів, зазначених у повідомленні від 13.08.2024р. №570 та будь-яких пояснень під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про що складено Акт «Ненадання документів до документальної позапланової невиїзної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 » від 23.09.2024 №8838/20-40-24-1007/, а саме до перевірки не надано: договорів оренди приміщень, земельних ділянок та інших об`єктів, в яких здійснювався діяльність; книги обліку доходів та витрат; книги обліку доходів , договорів, актів виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних, рахунків на оплату, банківських виписок по розрахунковим рахункам відкритим у АТ "Райффайзен Банк" ; та інших документів пов`язаних з предметом перевірки.

Також, судовим розглядом встановлено, що до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення на Акт перевірки №46369/20-40-24-10-07/ від 04.10.2024 чи додаткових документів і пояснень від позивача не надходило.

При цьому, в судовому засіданні представником позивача не наведено достатніх та обґрунтованих пояснень з причин ненадання первинних документів під час проведення перевірки так і після її проведення до винесення податкового повідомлення рішення.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що Позивач не скористався правом на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Як і не реалізував таке право відповідно до вимог, встановлених ПК України, до прийняття рішення за результатами такої перевірки.

А тому, суд доходить висновку, що позивач у даній справі не довів у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Стосовно інших порушень встановлених під час перевірки Позивача, суд зазначає наступне.

Так, перевіркою встановлено, що у період з 01.01.2018 по 30.06.2024 ФО-П ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №8361 від 15.12.2017 здійснює на спрощеній системі оподаткування на третій групі єдиного податку, зі сплатою 5%, особливості діяльності якої визначено вимогами підпункту 3 п.291.4 ПКУ.

Вимогами положень підпункту 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки - у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

До ГУ ДПС надійшла податкова інформація щодо укладання ФО-П ОСОБА_1 договорів оренди земельних ділянок у Красноградському та Балаклійському районах Харківської області, що надійшла службовим листом з Красноградського відділу податків і зборів фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області від 19.01.2024 №68/20-40-24-14-05, а саме: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

За результатами опрацювання зазначеної податкової інформації встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 надавав в оренду земельні ділянки у Красноградському та Балаклійському районах Харківської області, згідно договорів оренди/ суборенди протягом 2018 року загальна площа яких перевищує 0,2 га, що закріплено у положеннях пп. 291.5.3 п. 291.5 ст. 291 ПКУ, а саме: не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп фізичні особи підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 400 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 900 квадратних метрів.

За результатами аналізу отриманої податкової інформації, а також відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що перебувають у розпорядженні ГУ ДПС встановлено укладання договорів оренди/суборенди земельних ділянок починаючи з 01.06.2018 загальна площа яких перевищує 0,2 га та становить загалом 957,12240 га, детально наведено у таблиці, що додається. З урахуванням отриманих даних та їх аналізу встановлено укладання договорів суборенди земельних ділянок 01.06.2018 загальна площа яких становить 49,2218 гектарів, а саме договір суборенди землі, серія та номер: 469, виданий 01.06.2018 площа 3,76га, договір суборенди землі, серія та номер: 469, виданий 01.06.2018 площа 12,93260га, договір суборенди землі, серія та номер: 471, виданий 01.06.2018 площа 32,52920га, які укладені між ФО-П ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 (Орендодавець) та СТОВ "МРІЯ", код 30378024 (Орендар).

Таким чином, перевіркою встановлено порушення вимог перебування на спрощеній системі оподаткування третій групі єдиного податку, а саме надання ФО-П ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, чим порушено пп. 291.5.3 п. 291.5 ст. 291 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р №2755-VI із змінами та доповненнями, таким чином перевищення гранично допустимої площі земельних ділянок що надаються в оренду здійснено 01.06.2018 року.

Положеннями п. 299.11 ст. 299 ПКУ визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

З урахуванням зазначених обставин у дотримання вимог підпункту 5 пп. 298.2.3 ПКУ та з урахуванням абзацу 1 пп. 298.6 ст. 298 ПКУ ФО-П ОСОБА_1 з 01.07.2018 зобов`язаний був перейти на загальну систему оподаткування та здійснювати діяльність на загальній системі оподаткування особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено ст. 177 ПКУ, шляхом подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу у відповідності до положень пп. 298.2.1 п. 298.2 ст. 298 ПКУ.

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан та доходи за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022,2023 роки до ГУ ДПС не надано, чим порушено вимоги до п.177.5, ст.177,пп. 49.18.4, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст.49 ПКУ.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПКУ визначено, що базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПКУ.

Згідно з вимогами пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПКУ загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 ПКУ встановлено, що загальним оподатковуваним доходом є виручка у грошовій та негрошовій формі.

Крім того, перевіркою встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 декларації про майновий стан та доходи та додатки Ф2 за 2018-2023 роки до ГУ ДПС не надавав, дохід від здійснення діяльності на загальній системі оподаткування не декларував. За результатами аналізу сум доходів отриманих ФО-П ОСОБА_1 встановлено декларування доходів у деклараціях платника єдиного податку за 2018-2023 роки, розбіжностей між задекларованими доходами та відомостями з бази даних ДРФО даних щодо сум отриманих доходів, що є у розпорядженні ГУ ДПС не встановлено.

Таким чином, визначення доходу для обрахування на загальній системі оподаткування здійснюється з урахуванням доходу самостійно задекларованого ФО-П ОСОБА_1 у деклараціях платника єдиного податку, оскільки ФО-П ОСОБА_1 документів до перевірки не надано.

В результаті вказаних обставин, ФО-П ОСОБА_1 не задекларовано отриманий загальний оподатковуваний дохід у розмірі 11 763 320,04 грн, в тому числі за 2018 1 488 269,40 грн., 2019 - 1 672 712,53 грн., 2020 4 037 815,71 грн., 2021 рік 4 028 550,38 грн, за 2022 рік 405 436,67 грн, за 2023 рік 130 535,35 грн. чим порушено вимоги підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункти 177.1 та 177.2 статті 177 ПКУ.

Перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан і доходи, з даними про суми чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено що ФО-П ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018-2023 роки не надавались, до перевірки не надано документів щодо формування витратної частини, чим порушено пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, ст. 177 ПКУ.

Перевіркою правильності визначення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 2117397,61 грн. (11763320,04*18%= 2117397,61), в тому числі за 2018 рік - 267888,49 грн., 2019- 301088,26 грн., 2020 726806,83 грн., 2021 рік 725139,07 грн, за 2022 рік 72978,60 грн, за 2023 рік 23496,36 грн, чим порушено пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, ст. 177 ПКУ.

Також, судовим розглядом встановлено укладання Позивачем договорів суборенди земельних ділянок 01.06.2018, загальна площа яких становить 49,2218 гектарів, а саме: договір суборенди землі, серія та номер: 469, виданий 01.06.2018 площа 3,76 га, договір суборенди землі, серія та номер: 469, виданий 01.06.2018- площа 12,93260 га, договір суборенди землі, серія та номер: 471, виданий 01.06.2018 площа 32,52920 га, які укладені між ФО-П ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) та СТОВ «МРІЯ» (), у дотримання вимог підпункту 5 пп. 298.2.3 ПКУ та з урахуванням абзацу 1 пп. 298.6 ст. 298 ПКУ.

А отже, ФО-П ОСОБА_1 з 01.07.2018 зобов`язаний був перейти на загальну систему оподаткування та здійснювати діяльність на загальній системі оподаткування особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 ПКУ, шляхом подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу у відповідності до положень пп. 298.2.1 п. 298.2 ст. 298 ПКУ.

Крім того, перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій платником єдиного податку встановлено порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог п. 46.5, ст. 46, пп. 49.18.3, п. 49.18, ст. 49, п. 294.1, ст. 294 ПКУ, а саме: податкові декларації платника єдиного податку за періоди 1 кв. 2018 року по строку подання до 10.05.2018 фактично подано 08.02.2019, за 2 кв. 2018 року по строку подання до 09.08.2018, фактично подано 08.02.2019, за 3 кв. 2018 року фактично подано 08.02.2019 по строку подання до 09.11.2018, 3 кв. 2019 року фактично подано 17.09.2020 по строку подання до 11.11.2019,за 2019 рік фактично подано 17.09.2020 по строку подання до 10.02.2020, за 1 кв. 2020 року фактично подано 05.11.2020, по строку подання до 12.05.2020, за 2 кв. 2020 року фактично подано 05.11.2020, по строку подання до 10.08.2020.

У зв`язку із запровадженням на території України карантину з 18.03.2020 відповідно до Закону України від 17.03.2020 №533-ІХ штрафні санкції за несвоєчасне подання декларації платника єдиного податку за 1 кв. 2020 року та 2 кв. 2020 року не застосовуються, відповідно положень пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень до ПКУ, ФО-П Томко А.І платником ПДВ не реєструвався.

ФО-П ОСОБА_1 у періоді з 01.07.2018 по 30.06.2024 перебував на загальній системі оподаткування з урахуванням обставин викладених вище. Перевіркою повноти визначення загального оподатковуваного доходу за період з 01.07.2018 по 30.06.2024 встановлено, що загальний оподатковуваний дохід фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 складається із сум отриманих від провадження господарської діяльності.

За результатами аналізу поданих платником податків декларацій платника єдиного податку за період з 01.07.2018 по 30.06.2024, дані яких були використані для обрахунку доходу на загальній системі оподаткування, встановлено, що загальна сума доходу ФО-П ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності за період перебування на загальній системі оподаткування становить 11 821 738,14 грн, в тому числі за 2018 рік (з 01.07.2018 по 31.12.2018) - 1 488 269,40 грн., 2019 рік - 1 672 712,53 грн, 2020 рік - 4 037 815,71 грн, 2021 рік 4 028 550,38 грн, за 2022 рік 4 054 36,67 грн, за 2023 - 130 535,35 грн, 2024 рік (з 01.01.2024 по 30.06.2024) - 58 418,10 гривень.

Пунктом 181.1 статті 181 ПКУ передбачено: «У разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобовязаний зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи».

Згідно пункту 183.1 статті 183 ПКУ зазначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Згідно пункту 183.2 статті 183 ПКУ - у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно пункту183.7 статті 183 ПКУ заява про реєстрацію особи як платника податку подається до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Згідно пункту 183.10 статті 183 ПКУ Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Аналізом даних щодо отриманого доходу ФО-П ОСОБА_1 судом встановлено, що протягом періоду з 01.07.2018 по 30.09.2018 ФО-П ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 1 366 861,00 гривень.

Таким чином загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг отриманих ФО-П ОСОБА_1 протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень.

У відповідності вимог пп. 183.2 ст. 183 ПКУ ФО-П ОСОБА_1 зобов`язаний був подати реєстраційну заяву до контролюючого органу ГУ ДПС у Харківській області не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

В порушення вимог пп. 183.2 ст. 183 ПКУ така заява від ФО-П ОСОБА_1 до ГУ ДПС не надходила.

У зв`язку з ненадання до перевірки первинних документів щодо сум отриманих доходів, а саме: банківських виписок по рахункам та книги обліку доходів та витрат, книги обліку доходів, визначити точну дату досягнення обсягу доходу у розмірі 1 000 000,00грн., перевіркою не вдалось можливим, тому визначення обсягу доходу здійснювалось Відповідачем у відповідності до поданих декларацій платника єдиного податку ФО П ОСОБА_1 та задекларованих сум доходу. ФО-П ОСОБА_1 у періоді з 01.07.2018 по 30.06.2024 здійснює діяльність на загальній системі оподаткування, з урахуванням порушень зазначених вище.

У зв`язку з ненадання до перевірки первинних документів щодо сум отриманих доходів, а саме банківських виписок по рахункам та книги обліку доходів та витрат, книги обліку доходів визначення граничної дати подання заяви про реєстрацію платником здійснювалось з урахуванням середньомісячної суми доходів, а саме: сума доходу отриманого ФО-П ОСОБА_1 за 3 кв 2018 року (з 01.07.2018 по 30.09.2018) становить 1 366 861,00грн, а середньомісячний обсяг дорівнює 455 620,33грн.(1 366 861,00/3 = 455 620,33грн.). У періоді з 11.10.2018 (дата з якої визначаються податкові зобов`язання) по 30.06.2024 ФО-П ОСОБА_1 здійснював операції на митній території України, які згідно пункту 193.1 статті 193 з урахуванням ПКУ оподатковуються за ставкою 20%. У зв`язку з отриманням доходу на загальній системі оподаткування (з 01.07.2018 по 30.09.2018 ) що перевищує 1 000 000 грн. ФО-П ОСОБА_1 підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість.

Відповідно приписів п.183.2 статті 183 розділу V ПКУ, обов`язок нарахування та сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість виникає з наступного дня за днем граничного для подання заяви на реєстрацію платником ПДВ тобто з 11.10.2018.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.10.2018 по 30.06.2024 встановлено їх заниження у сумі ПДВ - 2 090 975 грн., чим порушено вимоги пп. а п.187.1 ст. 187 ПКУ. В результаті допущених порушень податкового законодавства, встановлено порушення пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1, 183.2, 183.10 статті 183, пункту 187.1 статті 187, підпункту а) пункту 193.1 статті 193 ПКУ, а саме заниження податкового зобов`язання з ПДВ всього на суму 2 090 975 грн., в тому числі за 2018 рік 24 282 грн., 2019 рік 334 543 грн., 2020 рік 807 563 грн., 2021 рік 805 710 грн, за 2022 рік 81 087 грн., 2023 рік 26 107 грн., 2024 рік 11 684 гривень.

При перевірці дотримання вимог п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ із змінами та доповненнями внесеними Законом України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів» від 31.07.2014р. № 1621-VII (далі за текстом Закон №1621) щодо повноти нарахування та своєчасності перерахування військового збору встановлено: Законом №1621 введено загальнодержавний збір-військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, а саме : фізичні особи - резиденти ( нерезиденти) які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, та податкові агенти.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ. ФО-П ОСОБА_1 за період з 01.07.2018 по 30.06.2024, з урахуванням вищевизначених обставин, встановлено, що підприємницьку діяльність здійснював на загальній системі оподаткування.

Нарахування, утримання та сплата ( перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст.168 ПКУ. Перевіркою встановлено заниження сум чистого оподатковуваного доходу у розмірі 11 763 320,04 грн, в тому числі за 2018 1 488 269,40 грн., 2019- 1 672 712,53 грн., 2020 4 037 815,71 грн., 2021 рік 4 028 550,38 грн, за 2022 рік 405 436,67 грн, за 2023 рік 130 535,35 гривень. За результатами перевірки встановлено заниження зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 176 449,81 грн, в тому числі за 2018 рік 22 324,04 грн, 2019рік 25 090,69 грн., 2020 рік 60 567,24 грн., 2021 рік 60 428,26 грн, за 2022 рік 6 081,55 грн, за 2023 рік 1 958,03 грн. із сум чистого оподатковуваного доходу отриманого від провадження підприємницької діяльності чим порушено п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 Перехідних положень та пп. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168 ПКУ.

Перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи встановлено порушення вимог пп. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме до перевірки не надано: договорів оренди приміщень, земельних ділянок та інших об`єктів, в яких здійснювався діяльність; книги обліку доходів та витрат; книги обліку доходів , договорів, актів виконаних робіт, видаткових/прибуткових накладних, рахунків на оплату, банківських виписок по розрахунковим рахункам відкритим у АТ "Райффайзен Банк"; та інших документів пов`язаних з предметом перевірки.

Позивач стверджує, що ГУ ДПС безпідставно включило до його загального доходу пасивні доходи у вигляді відсотків за депозитом, які вже були оподатковані банком як податковим агентом.

Проте це твердження є необґрунтованим та суперечить як нормам Податкового кодексу України (далі ПКУ), так і фактичним обставинам справи, оскільки як було встановлено в судовому рішення вище Позивач не виконав свого обов`язку надати документи для перевірки.

Судом встановлено що відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України на податкову адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку 13.08.2024 (поштове повідомлення 770) надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення наступні документи: копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 13.08.2024 № 3590п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; повідомлення №570 від 13.08.2024 про дату початку та терміни проведення перевірки, місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та надання документів; повідомлення №2778/Ж12/20-40-24-10-17 від 13.08.2024 про запрошення платника до органу ДПС з питання ознайомлення та підписання матеріалів документальної позапланової невиїзної перевірки.

Надіслані документи (пошт. повідомленням №770) отримано 17.08.2024 особисто ОСОБА_1 відповідно до відмітки у корінці повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, ФО-П ОСОБА_1 не надано документів, зазначених у повідомленні від 13.08.2024р. №570 та будь-яких пояснень під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про що складено Акт «Ненадання документів до документальної позапланової невиїзної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 » від 23.09.2024 №8838/20-40-24-1007/.

У разі ненадання документів під час перевірки контролюючий орган має право визначати податкові зобов`язання на підставі наявних у нього даних. Саме цим правом і скористалася ГУ ДПС, аналізуючи інформацію з поданих декларацій позивача та бази даних ДРФО.

Отже, позивач, не виконавши обов`язок та не надавши документи до перевірки, сам створив ситуацію, коли контролюючий орган змушений був робити висновки на підставі поданих ним декларацій.

Верховний Суд неодноразово та чітко висловлював свою позицію щодо ненадання платником податків до контролюючого органу на перевірку документів, зокрема, "Платник зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Якщо не надано документи під час перевірки, то платник не позбавлений права надати такі і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду питання про прийняття рішення. Якщо посадова особа контролюючого органу відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих під час проведення перевірки, платник має право до закінчення перевірки надіслати такі безпосередньо до контролюючого органу. Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. Якщо до закінчення перевірки або у вказаний термін платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у платника на час складення такої звітності".

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі № 815/4831/13-а.

Згідно з п. 292.1 ст. 292 ПКУ, доходом платника єдиного податку є будь-який дохід, отриманий ним у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі у межах господарської діяльності.

Позивач, подаючи податкові декларації як платник єдиного податку 3 групи, самостійно включив ці доходи до своєї декларації.

Якщо платник податків не надає документи, які б підтверджували характер отриманих сум, ГУ ДПС має право вважати їх підприємницьким доходом та оподатковувати відповідно до застосовуваної системи оподаткування.

Відповідно до п. 170.4.1 ст. 170 ПКУ, податковим агентом для оподаткування пасивних доходів (процентів за депозитами) є банк, який утримує податок та сплачує його до бюджету.

Однак, у спірних правовідносинах Позивач не надав жодних документів (банківських виписок, довідок про сплачені податки, договорів банківського вкладу), які б підтвердили, що ці кошти є саме відсотками за депозитом.

Отже, матеріалами справи не підтверджено наявності у Позивача пасивного доходу.

Відповідно до приписів п. 44.6 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Також відповідно до п. 44.1 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що Позивач особисто отримав усі повідомлення про перевірку, але не надав жодних документів на підтвердження своєї позиції, що суперечить п. 85.2 ПКУ, та сам включив суми доходу у податкові декларації, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що спірні кошти є відсотками за депозитом, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС діяло в межах закону, визначаючи податкові зобов`язання на основі поданої декларації та даних перевірки (п. 85.4, 85.6 ПКУ).

Отже, включення контролюючим органом цих сум до бази оподаткування є правомірним, а аргумент позивача безпідставним та необґрунтованим.

Щодо посилання представника позивача на неправомірне взяття Позивача на облік як платника ПДВ, суд зазначає наступне:

За результатами перевірки ГУ ДПС, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у третьому кварталі 2018 року отримав дохід у розмірі 1 366 861 грн (що перевищує поріг у 1 млн грн).

Тобто, позивач мав подати заяву на реєстрацію платником ПДВ не пізніше 10 числа наступного календарного місяця (жовтня 2018 року), відповідно до п. 183.2 ПКУ.

Відповідно до п. 183.10 ПКУ будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ, але не подала реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника ПДВ.

Тобто, якщо особа, яка підлягала реєстрації як платник ПДВ, не подала заяву, її зобов`язання обраховуються так, начебто вона була зареєстрована належним чином.

Отже, вже з 11.10.2018 ОСОБА_1 повинен був нараховувати ПДВ на свої операції, навіть якщо він не подав заяву на реєстрацію добровільно.

Вказане спростовує твердження Позивача про те, що оскільки він не подав заяву на реєстрацію платником ПДВ, то не мав сплачувати цей податок.

Згідно з п. 183.10 ПКУ, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Позивач також посилається на презумпцію правомірності рішень платника податків (ст. 4.1.4 ПКУ), однак ця норма не може бути застосована в даному випадку, оскільки презумпція правомірності діє лише у разі наявності суперечностей або неоднозначності норм законодавства. Тоді як у даній справі норма про обов`язкову реєстрацію при перевищенні 1 млн грн є абсолютно чіткою та однозначною (п. 181.1 ПКУ).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до правового висновку вкладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16 обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність Позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розподіл судових витрат з огляду на положення ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 238, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Повний текст виготовлено та підписано - 09.07.2025.

Суддя Марина Лук`яненко