Справа № 640/8882/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 року Справа № 640/8882/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗонової Л.В.
представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 представника третьої особи Гукалюк Н.П. Кожушко Н.В. Жирна Я.В. Кантелюк Т.-Т. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (відповідач-1), Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості,-
Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, в якому з урахуванням уточненого позову просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» є дочірнім підприємством компанії, якому майно передане в господарське відання згідно зі Статутом. За ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу ПДВ та штрафні санкції. Позивачем здійснювались заходи щодо стягнення податкового боргу за рахунок готівки та з рахунків, що належать ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР», однак останній фактично не сплачує податковий борг, який розстрочено згідно судових рішень. Також згідно наданих розстрочок судових рішень нарахована пеня. Позивач звертався до Державного агентства автомобільних доріг України з пропозицією щодо прийняття рішення про погашення податкового боргу, проте останній повідомив, що ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» самостійно відповідає за свої зобов`язання та не входить до сфери управління Укравтодору. Позивач зазначає, що відповідач є власником майна, що передано дочірнім підприємствам на праві господарського відання. Тому позивач на підставі п. 96.2. статті 96 Податкового кодексу України звернувся із позовними вимогами до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок № 399).
03.02.2025 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №640/8882/20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року прийнято справу до свого провадження, позовну заяву залишено без руху після відкриття та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме: надати уточнену позовну заяву із зазначенням належного позивача, відповідача-1 та із зазначенням всіх відомостей згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України щодо сторін; зареєструвати електронний кабінет відповідно до частини шостої статті 18 КАС України та надати відповідні докази суду.
20.02.2025 року від позивача надійшло клопотання про заміну сторони позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року продовжено Головному управлінню ДПС у Тернопільській області строк на усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Від Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що зі змісту позовної заяви вбачається, що в Агентстві відновлення відсутня заборгованість перед Позивачем, він не перебуває на обліку у ДПС у Тернопільській області, а викладені в ній вимоги стосуються стягнення ймовірної заборгованості перед бюджетом Тернопільського облавтодору. Крім того, в Господарському суді Тернопільської області розглядається справа №921/534/23 про банкрутство дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор». Відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області № 921/534/23 від 21.10.2024 у справі № 921/534/23 планом санації боржника передбачено, що списанню у відповідності до наданого Кодексом про банкрутство (п.3 ч.3 ст. 52 Кодексу України з питань банкрутства) праву на списання підлягає податковий борг, який виник у строк, що передував трьом рокам до дня проведення зборів кредиторів, тобто борг, що виник до 06.05.2024 на загальну суму 29 875 683,85грн. Як вказує позивач у позові ймовірний податковий борг виник до грудня 2019 року. Стаття 96 Податкового кодексу України встановлює особливий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств. ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не знаходиться та ніколи не перебувало в переліку державних підприємств, які не підлягають приватизації. Відповідача-2 створено на виконання Указу Президента України від 08.11.2001 №1056 «Про заходи щодо підвищення ефективності управління дорожнім господарством України» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №221 «Про утворення відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Відповідно до вказаної Постанови КМУ засновником Компанії є держава в особі Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, якою здійснюються повноваження вищого органу управління Компанії. До статутного капіталу Компанії передано майно державних підприємств з наступним перетворенням їх у дочірні підприємства. Органом уповноваженим управляти корпоративними правами держави визначено Агентство відновлення. На виконання вищезазначених Постанови КМУ та Указу Президента України саме Відповідач-2 виступив засновником дочірніх підприємств, в тому числі Тернопільського облавтодору.
25.04.2025 року від Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» надійшли додаткові письмові пояснення.
28.04.2025 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року в задоволенні заяви Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України про закриття провадження у справі №640/8882/20 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (відповідач-1), Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач-2), третя особа Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості відмовлено.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представники відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити.
Представник третьої особи проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Останнім днем для складання повного тексту рішення суду по даній справі є 14.06.2025, що припадає на вихідний день (субота), а також на час перебування судді у щорічній відпустці, у зв`язку з чим, повний текст рішення складено першим робочим днем - 30.06.2025р.
Заслухавши позивача, представників відповідача та представника третьої особи, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Основний вид діяльності: 42.11 Будівництво доріг і автострад.
Згідно довідки про наявність податкового боргу станом на 01.01.2020 року за ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» Відкритого акціонерного товариства «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу ПДВ в розмірі 9522189,82 грн., з них 1241786,13 грн. - основного платежу, 2057534,86 грн. - штрафні санкції, 223468,83 грн. - пеня.
На виконання вимог статті 59 ПК України ГУ ДПС у Тернопільській області сформовано податкову вимогу № 9085-23 від 5 червня 2015 року щодо ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».
З метою стягнення податкового боргу контролюючий орган звертався до суду з позовами про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, а саме: по справі 1940/1323/18, №1940/1324/18, №500/2415/18, №1940/1430/18, №819/356/18, №819/269/18, №819/1178/17, №819/1595/16, №819/578/17, проте сума боргу залишилась несплаченою.
Станом на час розгляду справи, заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами охоплена позовною заявою у справі №640/8882/20 становить 9339 927,02грн. (основний платіж 7 104 923,33грн.; штрафна санкція 2 011 534,86грн.; пеня 223 468,83грн.) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
Листом від 26.12.2019 №7165/6/6.3-4-4284/10 Державне агентство автомобільних доріг України звернулось до ГУ ДПС у Тернопільській області в якому зазначило, що ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» є окремою юридичною особою, засновником якого є компанія. Укравтодор як вищий орган компанії, 100% акцій якого належить державі, виконує функції з управління корпоративними правами держави без права втручання у його фінансово-господарську діяльність. Укравтодор не наділено повноваженнями щодо прийняття рішення стосовно погашення податкового боргу та заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР».
Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 20.07.2020 №4-318/1000 наказано керівнику ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" звернутись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство з метою введення процедури санації зазначеного ДП.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.09.2020р. у справі №921/574/20 відкрито провадження про банкрутство ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ".
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області № 921/534/23 від 21.10.2024 у справі № 921/534/23 затверджено план санації Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, погоджений 30.07.2024 Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України та схвалений зборами кредиторів 06.08.2024 (Протокол зборів кредиторів ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України № 3 від 06.08.2024) та введено процедуру санації Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України строком на 5 років до 21.10.2029.
Також судом встановлено, що АТ "Державна акціонерна компанія "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (надалі - Компанія) створено рішенням Державного агентства автомобільних доріг України на виконання Указу Президента України від 08.11.2001 №1056 "Про заходи щодо підвищення ефективності управління дорожнім господарством України" відповідно до постанови КМУ від 28.02.2002 №221 "Про утворення відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та інших законодавчих актів України.
Засновником і єдиним акціонером Компанії є держава в особі Державного агентства автомобільних доріг України.
Створені Компанією філії, представництва, інші відокремлені структурні підрозділи та дочірні підприємства можуть наділятися основним засобами та обіговими коштами Компанії. ДП несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно з законодавством.
Вважаючи, що Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України та АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно до 87.6 статті 87 Податкового кодексу України мають відповідати за зобов`язаннями ДП «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" своїм майном, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, Податковий кодекс України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За визначенням наведеним в підпункті 14.1.95. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України кредитор - юридична або фізична особа, яка має підтверджені у встановленому порядку вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, у тому числі щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також контролюючі органи - щодо податків та зборів.
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 Податкового кодексу України).
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно п.96.2 ст.96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:
96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;
96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;
96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;
96.2.4. виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.
Згідно пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ). З огляду на приписи пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, законодавцем за темпоральним принципом (принцип дії закону у часі) визначено пряму дію норм цього Кодексу та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію Кодексу (21.10.2019) перебувають на стадії санації.
Згідно з частиною першою статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом наведених у статті 1 КУзПБ термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу:
грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань, серед іншого, належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;
боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
кредитор - юридична або фізична особа, а також, серед іншого, контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень;
сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);
забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до частини 1, 2, 6 статті 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.
Відповідно до частини 1, 2 статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Норма статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Так за приписами пункту 8 частини 1 статті 20 України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.
У постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо того, що з огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21.10.2019, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.
«…Конструкція статті 7 КУзПБ свідчить на користь того, що законодавець, маючи на меті віднести до юрисдикції господарських судів певні категорії спорів, як-то стягнення заробітної плати, поновлення на роботі, окремо про це детально зазначив та виокремив такі спори. При цьому у статті жодним чином не виокремлено податкових спорів, що виникають з податкових відносин та врегульовані ПК України.
Суд звертає увагу, що зазначення у статті 7 КУзПБ всі майнові спори є широким поняттям та жодним чином не свідчить, що цей Кодекс розширює господарську юрисдикцію за межі юрисдикції, визначеної ГПК України.
Відсутність у КУзПБ застереження про невиключення з розгляду в межах процедури банкрутства спорів з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, що виникають з податкових правовідносин, не визначає їх підсудність господарським судам, оскільки такі застереження містяться в пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України, яка визначає юрисдикцію господарських судів, у тому числі щодо справ про банкрутство.
Отже, юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України). Зі змісту статті 7 КУзПБ слід дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства».
Законом України від 19.09.2024 № 3985-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації» (далі - Закон № 3985-ІХ) внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема пункт 8 частини першої статті 20 цього Кодексу викладено у такій редакції: « 8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь - яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;».
З наведеного вбачається, що внаслідок змін внесених Законом № 3985-ІХ приписи пункт 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вже не містять обмежень щодо підсудності господарським судам спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України.
Крім того, Законом № 3985-ІХ внесені зміни до абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ та викладено в такій редакції: « 2. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України;».
Отже, внесеними змінами до ГПК України та КУзПБ встановлено імперативне правило виключної підсудності господарським судам у розгляді справ про банкрутство, зокрема, спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України.
Таке урегулювання процедури розгляду відповідних спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Як вже було зазначено вище, відповідно до частини 2 статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує, у тому числі, спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до господарського суду Тернопільської області про визнання кредиторських вимог до боржника Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у розмірі 51 027 062,72 грн.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області № 921/534/23 від 21.10.2024 у справі № 921/534/23 затверджено план санації Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, погоджений 30.07.2024 Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України та схвалений зборами кредиторів 06.08.2024 (Протокол зборів кредиторів ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України № 3 від 06.08.2024) та введено процедуру санації Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України строком на 5 років до 21.10.2029.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо податкового боргу Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» підлягають розгляду господарським судом в межах справи про банкрутство.
Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у даному провадженні за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
З наведеного слідує висновок, що орган податкової служби безпідставно звернувся з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України (після перейменування Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України) із вимогою звернути стягнення податкового боргу Дочірнього підприємства Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у розмірі 9 339 927,02 грн. на кошти Тернопільський облавтодор у розмірі 9 339 927,02 грн., зважаючи на їх визнання господарським судом в межах справи про банкрутство Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор.
Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
За правилами ст. 139 КАС України судовий збір позивачу не відшкодовується.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 30.06.2025.

Суддя Н.В. Турлакова