Справа № 160/34036/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/34036/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року (головуючий суддя Олійник В.М.)

в адміністративній справі №160/34036/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася 24.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.10.2024 № 30.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , період фактичного навчання з 01.09.1983 по 02.01.1990 згідно диплому НОМЕР_2 від 02.01.1990, період роботи з 01.02.1990 по 30.04.1993 в колгоспі імені Леніна Старобельського району Донецькій згідно трудової книжки колгоспників НОМЕР_3 від 01.02.1990 та здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення із заявою від 21.10.2024.

В обґрунтування позову вказав, що вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №30 від 28 жовтня 2024 року щодо відмови йому в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 02.01.1990 та періоду роботи в колгоспі з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року; щодо нездійснення перерахунку пенсії з урахуванням спірних періодів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №30 від 28 жовтня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року та період роботи з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 21.10.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що представником відповідача-1 протиправно не зараховано період навчання з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року згідно диплому серії НОМЕР_2 від 02.01.1990 року. Вказав, що період роботи ОСОБА_1 з 01.02.1990 по 30.04.1993 в колгоспі імені Леніна Страбешевського району Донецької області має бути зарахований до страхового стажу позивача. Зазначив, що наявність заборгованості перед органами Пенсійного фонду зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків покладено на підприємство - страхувальника, в якому працює застрахована особа. Дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №30 від 28.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і, як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання 01.09.1983 року по 02.01.1990 року та період роботи з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідачем-2) подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки не відмовляло в перерахунку пенсії Позивачу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 01.02.1990 року:

До запису №1 наявний запис - до вступу в колгосп імені Леніна закінчив Донской ордена Трудового Красного Знамени с/х институт - Диплом серії НОМЕР_2 від 02 січня 1990 року. Період навчання згідно диплому з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року.

Згідно запису №1 від 01.02.1990 року прийнятий в члени колгоспу імені Леніна Старобельського району Донецької області, призначений бригадиром тракторної бригади №1, сторінка 6-7 (наказ №2 від 26.02.1990);

Згідно запису №2 від 30.04.1993 року - дозволено вихід з членів колгоспу відповідно до поданої заяви, звільнений із займаної посади наказом №4 від 29.04.1993 року.

Сторінка 18-19 трудової книжки серії НОМЕР_3 містить записи про встановлений мінімум в сільському господарстві та відпрацьований мінімум трудової участі з печаткою колгоспу.

За матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 03 місяці 27 дні.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020 - 2022 роки складав 29591,30 грн (12236,71 грн х 2,41824).

Розмір пенсійної виплати з 11.09.2023 складав 4031,82 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", встановлено надбавку до пенсії в розмірі 100,00 грн; розмір пенсійної виплати з 01.03.2024 становить 4131,82 грн.

Відповідно до заяви від 08.03.2024 ОСОБА_1 призначена пенсія за особливі заслуги перед Україною на підставі орденської книжки про нагородження орденом "Данила Галицького", розмір пенсійної виплати з 08.03.2024 становить 4674,85 грн.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 11.09.2023 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням даних про стаж і заробітну плату.

21.10.2024 року представник ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із урахуванням до страхового стажу періодів з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року згідно диплому НОМЕР_2 від 02.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року в колгоспі імені Леніна Старобельського району Донецькій згідно трудової книжки колгоспників НОМЕР_3 від 01.02.1990 року.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення №30 від 28.10.2024 року, яким позивачеві відмовлено в перерахунку пенсії - зміна страхового стажу набутого до 01.01.2004 року, з огляду на відсутність підстав для перерахунку, та зазначено:

Дата призначення пенсії 11.09.2023 року.

Вік заявника 57 років.

Не працює.

До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди:

- періоду навчання з 01.09.1983 р. по 02.01.1990 р. згідно диплому НОМЕР_2 від 02.01.1990 року, оскільки даний період потребує уточнення, так як в страховий стаж зараховано період військової служби з 25.06.1985 року по 14.05.1987 року;

- робота в колгоспі за період з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_5 від 01.02.1990 року, оскільки запис про встановлений та вироблений мінімум в сільському господарстві не містить номеру та дати наказу.

Заробітна плата для обчислення пенсії розрахована за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 31.12.2015, де індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації - 2,41824.

Для обчислення пенсії враховувався показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 12236,71 грн.

Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідача-1) №30 від 28.10.2024 року щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 02.01.1990 та періоду роботи в колгоспі з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року; щодо нездійснення перерахунку пенсії з урахуванням спірних періодів.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків.

Отже, з урахуванням вимог статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при зарахуванні до трудового стажу періоду роботи в колгоспі враховується: чи перебувала особа членом колгоспу та чи виконувала встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

У разі наявності документів (трудової книжки колгоспника, довідки господарства (підприємства) чи архівної установи, тощо), які підтверджуються членство в колгоспі, стаж роботи в цьому господарстві до 01.01.1966 року зараховується як повний рік незалежно від кількості нарахованих трудоднів за рік або відпрацьованих людино-днів на рік.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, тому неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, тому спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу роботи.

Щодо спірного періоду навчання позивача, суд виходить з наступного.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію "Про порядок ведення трудових книжок працівників".

Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника:

прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (пункт 2.2 Інструкції).

Згідно пункту 2.3 Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно пункту 2.4 Інструкції, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10.

Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала.

Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Пунктом 2.16 Інструкції №58 встановлено, що для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Тобто внесення запису про навчання, здійснюється навчальним закладом та при наявності відкритої трудової книжки.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Позивачем на підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі до заяви про перерахунок пенсії, додано копію диплому серії НОМЕР_2 від 02.01.1990 виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Диплом серії НОМЕР_2 від 02.01.1990 року містить підписи посадових відповідних осіб, як то Голови Державної екзаменаційної комісії, ректора, секретаря та печатку навчального закладу.

Сліз взяти до уваги, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 на сторінці 2-3 містить запис (мовою оригіналу):

До поступления в колхоз им.Ленина окончил Донской ордена Трудового Красного Знамени с/х институт - Диплом НОМЕР_2 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що представником відповідача-1 протиправно не зараховано період навчання з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року згідно диплому серії НОМЕР_2 від 02.01.1990 року.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 01.02.1990 по 30.04.1993 в колгоспі.

Відповідно до пунктів «а» статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №788-ХІІ від 05.11.1991 року, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ, пунктами 1, 2 Порядку № 637 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.02.1990 містить записи про працевлаштування його в колгосп імені Леніна Старобешевського району Донецької області.

Згідно запису №1 від 01.02.1990 року прийнятий в члени колгоспу імені Леніна Страбешевського району Донецької області, призначений бригадиром тракторної бригади №1, сторінка 6-7 (наказ №2 від 26.02.1990);

Згідно запису №2 від 30.04.1993 року - дозволено вихід з членів колгоспу відповідно до поданої заяви, звільнений із займаної посади наказом №4 від 29.04.1993 року.

Крім того, сторінка 18-19 трудової книжки серії НОМЕР_3 містить записи про встановлений мінімум в сільському господарстві та відпрацьований мінімум трудової участі. Записи містять печатки колгоспу.

Як наслідок, період роботи ОСОБА_1 з 01.02.1990 по 30.04.1993 в колгоспі імені Леніна Страбешевського району Донецької області має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З урахуванням викладеного, наявність заборгованості перед органами Пенсійного фонду зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків покладено на підприємство - страхувальника, в якому працює застрахована особа.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №30 від 28.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру перерахунку позивачеві пенсії.

З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги до відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22, висновки викладені в яких підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, відтак рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року слід скасувати в частині вимог до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року та період роботи з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року та здійснити з 21.10.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року скасувати в частині задоволених вимог до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в цій частині прийняти нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року та період роботи з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року

- здійснити з 21 жовтня 2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу з 01.09.1983 року по 02.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 30.04.1993 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 03.07.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова