Справа № 620/5471/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/5471/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 14.05.2025 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення його за підпунктом «г», пункту 2, частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

- зобов`язати відповідача звільнити його за підпунктом «г», пункту 2, частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Свої вимоги мотивує тим, що всупереч встановлених вимог, відповідач не розглянув його рапорт про звільнення, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Ухвалою судді від 21.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов, витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою судді від 02.07.2025 представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю.

Представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9 зворот)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи (безстроково), що підтверджується висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі від 18.09.2024 №108/1 (а.с.11) та довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії (а.с.11зворот), згідно з якою потребує соц. та побутовий патронат ( регулярна допомога).

31.10.2024 представник позивача звернулась із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просила здійснити обстеження сімейного стану матері ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою видачі акту обстеження (а.с.18 зворот).

Листом від 25.11.2024 №11/3971 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив представника позивача, що проведення обстеження сімейного стану військовослужбовців для військовослужбовців інших форм військової служби до повноважень територіального центру комплектування та соціальної підтримки не належить (а.с.19).

01.03.2025 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до в/ч НОМЕР_1 про звільнення з військової служби в Збройних Силах України за підпунктом «г», пункту 2, частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.21).

25.03.2025 в/ч НОМЕР_1 надала висновок ОСОБА_1 про результати розгляду документів щодо наявності підстав звільнення у запас сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , в якому зазначила, що перелік документів, які надав ОСОБА_1 не містить акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність або відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має право на звільнення у запас (а.с.21 зворот-22).

Вважаючи такий висновок протиправним, оскільки не прийнято рішення за результатами розгляду рапорту, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

У свою чергу, статтею 26 Закону №2232-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені підстави для звільнення з військової служби. Зокрема, підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 213 Положення №1153 військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З системного аналізу вказаних норм права, суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби командир військової частини зобов`язаний видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

01.03.2025 ОСОБА_1 звернувся з рапортом та відповідним пакетом документів до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби в Збройних Силах України за підпунктом «г», пункту 2, частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

На зазначений рапорт 25.03.2025 в/ч НОМЕР_1 надала висновок ОСОБА_1 про результати розгляду документів щодо наявності підстав звільнення у запас сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , в якому зазначила, що перелік документів, які надав ОСОБА_1 не містить акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність або відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має право на звільнення у запас.

Однак відповідно до пункту 213 Положення №1153 у разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Доказів, які підтверджують надіслання командиром в/ч НОМЕР_1 зазначеного запиту, суду не надано.

Позивач особисто мав намір отримати від відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки акт про перевірку його сімейного стану. Однак отримав відмову (а.с.18 зворот-19).

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що в/ч НОМЕР_1 порушила порядок розгляду рапорту позивача, передбачений Положенням №1153, та передчасно винесло висновок про відсутність права на звільнення його у запас.

Оскільки військова частина НОМЕР_1 розглянула рапорт позивача від 01.03.2025 про звільнення з військової служби з порушенням процедури передбаченої пунктом 213 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 під час розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні та прийняти відповідне рішення.

У зв`язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби слід відмовити.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов має бути задоволений частково.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна