Справа № 300/3779/23
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 липня 2025 року

м. Київ

справа №300/3779/23

адміністративне провадження № К/990/21445/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі № 300/3779/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень, зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради (далі - перший відповідач), Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (далі - другий відповідач, УДАБК Івано-Франківської міськради, скаржник), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просила:

визнати протиправними та скасувати ОСОБА_3 умови та обмеження від 11.02.2022 № 13-31.2.1-01, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 »;

визнати протиправним та скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56, видане Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради;

зобов`язати Департамент і ДАБК вчинити певні дії, зокрема:

заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні та інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером № :14:001:0052, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язати ОСОБА_2 привести земельну ділянку (кадастровий номер № :14:001:0052) до попереднього стану, що існував до моменту оскаржуваних містобудівних умов та обмежень (шляхом демонтажу зведеної на момент ухвали суду споруди);

зобов`язати ОСОБА_2 ліквідувати пошкодження квартири № 1 , спричинені/завдані ним/його діями в ході будівництва, що здійснювалося ним та/або довіреними особами з порушенням будівельних норм і правил.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано ОСОБА_3 умови та обмеження від 11.02.2022 № 13-31.2.1-01, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ».

Встановлено відсутність права на початок будівельних робіт у громадянина ОСОБА_2 згідно з повідомленням про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 по справі № 300/3779/23 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради щодо неповідомлення Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради як виконавчого органу Івано-Франківської міської ради про втрату чинності виданими ним містобудівними умовами та обмеженнями від 11.02.2022 № 13-31.2.1-01, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 » на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 по справі № 300/2708/21.

Визнано протиправною бездіяльність Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради щодо невжиття заходів, визначених частиною сьомою статті 36 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацом 11 пункту 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747), спрямованих на реалізацію повноважень в частині припинення права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого ОСОБА_2 повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56.

Зобов`язано Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради вчинити дії відповідно до частини сьомої статті 36 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацу 11 пункту 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747), спрямованих на реалізацію повноважень в частині припинення права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого ОСОБА_2 повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56.

Визнано протиправною бездіяльність Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради щодо невжиття заходів, визначених Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, спрямованих на реалізацію повноважень в частині призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 », розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером № :14:001:0052, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради вчинити дії, визначені Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, спрямовані на реалізацію повноважень в частині призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 », розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером № :14:001:0052, за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 по справі № 300/3779/23 в частині позовної вимоги про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень від 11.02.2022 № 13-31.2.1-01 залишено без змін.

19.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 в частині відмови у задоволенні вимог до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю (та відповідно в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024), про зобов`язання УДАБК Івано-Франківської міськради провести позапланову перевірку об`єкта будівництва в у справі № 300/3779/23, ухвалити рішення про визнання протиправними і скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56.

Ухвалою Верховного Суду від 03.06.2025 касаційну скаргу залишено без руху, постановлено, що задля усунення вказаних недоліків, скаржнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу із наведеними у ній обґрунтуваннями підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

17.06.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали, від скаржника до Верховного Суду надійшла заява, до якої додано уточнену касаційну скаргу.

В уточненій касаційній скарзі скаржниця просить:

залишити в силі постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 в частині підтвердження рішення Івано-Франківського окружного апеляційного суду від 14.06.2024 про визнання недійсними і скасування містобудівних умов та обмежень від 11.03.2022 № 13-31.2.1-01, реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 »;

скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 в частині повної відмови у задоволенні вимог до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю (та, відповідно, в рішенні Івано-Франківського окружного апеляційного суду від 14.06.2024);

ухвалити рішення про визнання протиправними і скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками від 03.02.2023 № ІФ56 на підставі скасування містобудівних умов та обмеження від 11.03.2022 № 13-31.2.1-01, реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 »;

скасувати ухвалене Восьмим апеляційним адміністративним судом від 27.03.2025 рішення про зобов`язання Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю провести позапланову перевірку об`єкта будівництва у справі № 300/3779/23, або надати офіційні та чіткі роз`яснення: 1) по суті причин/підстав, через які в скаржника немає права вимагати в суб`єктів владних повноважень виконання ними своїх посадових обов`язків, спрямованих на захист порушених прав та інтересів скаржника (умисне зруйнованого житла) та 2) яким чином/способом подібна перевірка захистить права скаржника (відновить зруйноване житло).

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (становить значний суспільний інтерес або виняткове значення для учасника справи), а також на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах).

Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 17.07.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на значну кількість спорів.

Однак обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Так само, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження.

Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.

Також як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Разом з тим, вказуючи на наявність підстав для касаційного оскарження, скаржниця не зазначає який саме висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, не був застосований судом апеляційної інстанції, не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах Закону України від 17.02.2011 № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, інших норм матеріального та/або процесуального права.

Отже, з огляду на недостатнє обґрунтування скаржником у касаційній скарзі посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, колегія суддів вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, по тексту касаційної скарги, серед іншого, містяться посилання на постанови Верховного Суду, проте, оскільки такі посилання наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України Суд не бере такі до уваги.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на неправильну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.

Отже, за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню, та скаржником не доведені визначені законом виключні обставини, які можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі № 300/3779/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень, зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа