Справа № 200/2043/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Справа№200/2043/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) через свого представника, адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, який діє на підставі ордеру серії АН № 1651016 від 21 березня 2025 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) Електронний суд звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України(далі-відповідач-1, ЦВЛК), Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» (далі відповідач-2, ВЛК КНП СОР «СОКЛ»), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» (код ЄДРПОУ: 02000381), оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), визнано придатним до військової служби;

- зобов`язати військово-лікарську комісію Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» (код ЄДРПОУ: 02000381) повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісію Збройних Сил України (код ЄДРПОУ: 08356179) щодо нерозгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 від 22.11.2024 про перегляд рішення військово- лікарської комісії, оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України () розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 від 22.11.2024 про перегляд рішення військово-лікарської комісії, оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зазначений у довідці ВЛК № 1932 від 14.11.2024 висновок про придатність до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження. Зокрема, вказано, що відповідачем-2 була грубо порушена регламентована законодавством процедура проведення такого огляду, зокрема: медичний огляд проведений неповністю (відсутні необхідні висновки лікарів та результати медичних обстежень), проігноровані медичні довідки, що свідчать про наявність у позивача захворювань, які не вказані у довідці ВЛК та які можуть значною мірою вплинути на ступінь його придатності до військової служби, а також допущено помилки та розбіжності при складанні протоколу засідання ВЛК та довідки ВЛК від 14.11.2024. Усі зазначені обставини окремо та в сукупності є достатньою підставою для визнання рішення ВЛК, оформленого довідкою № 1932 від 14.11.2024, незаконним, скасування такої довідки та направлення Позивача для проходження повторного медичного огляду.

Крім цього, наголошував на протиправній бездіяльності ЦВЛК щодо нерозгляду в відповідності до приписів Положення № 402 заяви позивача від 22.11.2024 на довідку ВЛК № 1932 від 14.11.2024.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В період з 9 червня 2025 року по 30 червня 2025 року включно суддя Черникова А.О. перебувала у щорічній основній відпустці.

Представник відповідача-2 надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що ВЛК КНП СОР «СОКЛ» врахувала усі документи, які надав ОСОБА_1 щодо стану свого здоров`я, натомість позивач посилається на недійсні документи та докази, а його висновки є необґрунтованими.

Представник відповідача-1 своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не виклав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Командиром військової частини НОМЕР_2 (направлення № 5172 від 10.10.2024) позивача направлено для проходження медичного огляду ВЛК КНП СОР «СОКЛ» для визначення ступеню придатності до військової служби у Десантно-штурмових військах.

За результатами медичного огляду, з урахуванням наданих військово-медичних документів, результатів обстеження, ВЛК КНП СОР «СОКЛ» прийнято постанову від 14.11.2024, оформлену довідкою № 1932 про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Відповідно до довідки № 1932 діагноз: Залишкові зміни після перенесеного туберкульозу (2010 рік) S1-2 лівої легені у вигляді лінійного пневмофіброзу, дрібної туберкуломи в S6 лівої легені. Незначне порушення функції зовнішнього дихання за рестриктивним типом. Двобічна поздовжня плоскостопість 2 ступеня. ДОА таранно-човникових суглобів I ст. Міжхребцевий остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з незначним порушенням функції. Гемангіома тіла хребця L1. Дорсалгія. Грижа білої лінії живота. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. Наслідки перенесених травм (в підлітковому віці) у вигляді неконсолідованого перелому 4 ребра зліва, клиновидної деформації тіла хребця L2 без порушення функції. Травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби.

Позивача визнано придатним до військової служби на підставі статті 2-г, 55-б, 62-в, 64-в, 76-г графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві.

З довідкою № 1932 ОСОБА_1 не погодився та звернувся до вищих військово-лікарських комісій.

03 січня 2025 року листом № 1189/6012 Регіональної військово-лікарської комісії у скасуванні постанови військово-лікарської комісії і проведенні повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби відмовлено. За результатом аналізу медичної документації 12 регіональна ВЛК прийшла до висновку, що всі результати обстежень враховано при встановленні діагнозу та всі діагнози враховані при прийнятті ВЛК КНП СОР «СОКЛ» постанови і вказано у довідці № 1932.

22 листопада 2024 року позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України із заявою (скаргою) про перегляд довідки ВЛК № 1932 від 14.11.2024.

Відповідач-1 за результатом розгляду заяви позивача надала відповідь, яким повідомила про відсутність підстав для перегляду довідки ВЛК № 1932 від 14.11.2024; постанову ВЛК КНП СОР «СОКЛ» про ступінь придатності до військової служби згідно довідки № 1932 та рішення 12 Регіональної ВЛК від 14.01.2025 № 1189/225 визнано такими, що прийняті обґрунтовано, відповідно до вимог Положення, чинного на момент проведення огляду ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232) Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Приписами підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232 встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану звільняються з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Абзацом третім частини 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п.1.2 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.

До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЖ про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

У разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.

Згідно з п. 2.3.5. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно з п. 2.4.10. Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.4.4. на ВЛК регіону покладаються, серед іншого, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно з п. 2.4.5. ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Так, пунктом 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення № 402 військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.

Відповідно до пункту 3.3 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.

Пунктом 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 встановлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Як зазначає позивач у позові, він надав комісії медичні документи, які підтверджують наявність у нього захворювань, що значною мірою можуть вплинути на ступінь придатності до військової служби, однак такі документи були проігноровані, не досліджені та не відображені у довідці ВЛК № 1932 від 14.11.2024.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ. Так, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

У постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а Верховний Суд зазначив, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК (тобто позаштатної) на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, тому якщо позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, то це є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову.

У цьому контексті варто також звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20, у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23.

Зокрема, слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він має право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови, як то і було вчинено позивачем.

Як убачається з листа відповідача-1 від 03.01.2025 № 1189/60 щодо розгляду скарги останній виснував, що за даними наданих військово-медичних документів, встановлених діагнозів, які відображено у виписних епікризах, консультативних висновках лікарів, даних інструментальних досліджень та згідно постанови ВЛК КНП СОР «СОКЛ» від 14.11.2024 № 1932, на підставі статей 2-г, 55-6, 62-в, 64-в, 76-г графи II Розкладу хвороб, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 визнаний «Придатним до військової служби». Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. Травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби.

Відповідачем-1, провівши аналіз медичної документації, вказав, що всі результати обстежень враховано при встановленні діагнозу. Всі діагнози враховано при прийнятті постанови ВЛК і вказано у довідці ВЛК. Статті та пункти статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад. що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення) застосовано вірно. Наявність інших захворювань, не зазначених у довідці ВЛК, не підтверджено медичною документацією.

В той же час, з листав-відповіді ЦВЛК вказав, що не спростовано позивачем, що на розгляд комісії не надано копій медичних документів, які підтверджують наявність захворювань, що відповідно до вимог Положення зумовлюють непридатність до військової служби (у тому числі тимчасової) або придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Щодо твердження позивача про те, що допущено розбіжності за неточності у довідці ВЛК № 1932 від 14.11.2024 та протоколі засідань ВЛК від 14.11.2024 суд зазначає, що долучена позивачем копія протоколу засідань не містить номеру, підписів, печатки, а тому не може братись до уваги як належний доказ у справі.

Натомість, надана відповідачем-2 копія постанови ВЛК (протокол засідання № 200 від 14.11.2024), який був складений за результатами огляду ОСОБА_1 , має повну відповідність з довідкою № 1932 та не містить розбіжності, про які зазначав позивач.

Інших доводів щодо порушень дотримання процедури прийняття спірного рішення відповідачем-2 позивачем не зазначено.

Водночас, суд погоджується з аргументами позивача в частині ненадання доказів прийняття відповідачем-1 за результатами розгляду скарги позивача передбаченої законодавством постанови.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що направлений на адресу позивача листа-відповіді не може вважатись належним рішенням, що в свою чергу свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, отже скарга позивача від 22.11.2024 розглянута ЦВЛК не у відповідності до приписів Положення № 402, а тому належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, є зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України () розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 від 22.11.2024 про перегляд рішення військово-лікарської комісії, оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про сплату судового збору» відсутні підставу для розподілу судових витрат в частині сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісію Збройних Сил України (код ЄДРПОУ 08356179) щодо нерозгляду у відповідності до приписів Положення №402 заяви (скарги) ОСОБА_1 від 22.11.2024 про перегляд рішення військово-лікарської комісії, оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (01133, м. Київ, вул. Госпітальна, 16, ) розглянути заяву (скаргу) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.11.2024 про перегляд рішення військово-лікарської комісії, оформлене у формі довідки військово-лікарської комісії № 1932 від 14.11.2024, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова