Справа № 160/10830/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ з 28.11.2024 року з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Луганській області від 27.11.2024 року за №Ч-34/12-32-10-02-14 від 27.11.2024 за №Ч-35/12-32-10-02-14 та від 27.11.2024 року за №Ч-36/12-32-10-02-14.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
05.05.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа та з 15.03.2024 отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058). Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 28.11.2024 № 4218 щодо перерахунку пенсії перехід з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України Про державну службу. Вказує, що відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_2 з 18.07.1994 позивач працювала в Державній податковій службі. 18.10.1994 присвоєно персональне звання «інспектор податкової служби 2 рангу», 23.10.2006 присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби 3 рангу» , 01.02.2010 - «радник податкової служби 2 рангу», 01.01.2014 - «радник податкової та митної служби 2 рангу», 22.06.2016-підтверджене раніше присвоєне спеціальне звання «радник податкової та митної служби 2 рангу», тому ці періоди не можна зарахувати до стажу державної служби. Враховуючи вищевикладене, право на перерахунок пенсії Позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VII відсутнє.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вирішуючи питання залучення співвідповідача у справу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Як вбачається з позовної заяви, позивач визначив відповідача у справі саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, позовні вимоги також звернути до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Будь-яких клопотань від позивача про залучення до участі у справі співвідповідача до суду не надходило.
При цьому, як підтверджено матеріалами справи, вирішення питання щодо перерахунку пенсії позивачу за принципом екстериторіальності здійснювалось саме Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області, в результаті чого останнім прийнято оскаржуване рішення, а відтак позивачем було правильно визначено відповідача у даній справі, а отже клопотання відповідача про залучення у справу співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа та з 15.03.2024 отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
28.11.2024р. ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від щодо перерахунку пенсії перехід з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України Про державну службу.
Позивач, вважаючи порушеними його право щодо переведення з одного виду пенсії на інший, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до вимог пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 (далі - Порядок № 622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено.
У той же час судом встановлено, що зі змісту оскарженого рішення неможливо встановити конкретну підставу відмови у переведенні позивача на бажану ним пенсію.
Так, у рішенні зазначається про те, що відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_2 з 18.07.1994 позивач працювала в Державній податковій службі. 18.10.1994 присвоєно персональне звання «інспектор податкової служби 2 рангу», 23.10.2006 присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби 3 рангу», 01.02.2010 - «радник податкової служби 2 рангу», 01.01.2014 - «радник податкової та митної служби 2 рангу», 22.06.2016-підтверджене раніше присвоєне спеціальне звання «радник податкової та митної служби 2 рангу», тому ці періоди не можна зарахувати до стажу державної служби. Враховуючи вищевикладене, право на перерахунок пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VII відсутнє.
Однак суд звертає увагу на те, що позивач фактично зверталася не про перерахунок пенсії за законом №889 або законом №1058-IV, а про перехід на пенсію за іншим законом - Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 (іншим відносно Закону України №1058-IV, за яким вона одержувала пенсію з 15.03.2024р. та на момент подачі заяви).
Таким чином, оскаржене рішення взагалі не містить конкретної та зрозумілої підстави відмови позивачу у переведенні на отримання пенсії за іншим законом. Так, у спірному рішенні не зазначається, зокрема, про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення питання. Також не зазначається про будь-які інші законні перешкоди для реалізації позивачем права вибору виду пенсії, яку він бажає отримувати.
Доводи відповідача щодо неможливості зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 18.10.1994 коли присвоєно персональне звання «інспектор податкової служби 2 рангу», 23.10.2006 присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби 3 рангу» , 01.02.2010 - «радник податкової служби 2 рангу», 01.01.2014 - «радник податкової та митної служби 2 рангу», 22.06.2016-підтверджене раніше присвоєне спеціальне звання «радник податкової та митної служби 2 рангу» ніяким чином не обґрунтовано та вказано мотив прийняття рішення щодо неврахування таких періодів.
З зазначеного випливає, що одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, відповідач міг виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу). Однак, як видно зі змісту рішення, відповідач не навів жодної належної або зрозумілої підстави для відмови, зважаючи на що рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, зі змісту рішення видно, що питання визначення достатності стажу державної служби, який є у позивача станом на відповідну дату, відповідачем не з`ясовувалось. Суд, в свою чергу, не уповноважений самостійно проводити перерахунок/підрахунок страхового або спеціального стажу, необхідного для вирішення питання переведення на інший вид пенсії, позаяк ці функції належать до повноважень пенсійного органу.
У той же час, вимога про зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ з 28.11.2024 року є передчасною, оскільки відповідач не здійснював підрахунок необхідного стажу роботи позивача на посадах державної служби станом на 01.05.2016 (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі).
Отже належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2024 року про переведення її з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ з 28.11.2024 року з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Луганській області від 27.11.2024 року за №Ч-34/12-32-10-02-14 від 27.11.2024 за №Ч-35/12-32-10-02-14 та від 27.11.2024 року за №Ч-36/12-32-10-02-14, з урахуванням висновків суду.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 14.04.2025 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 908,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.11.2024 року про переведення її з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-ХІІ з 28.11.2024 року з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Луганській області від 27.11.2024 року за №Ч-34/12-32-10-02-14 від 27.11.2024 за №Ч-35/12-32-10-02-14 та від 27.11.2024 року за №Ч-36/12-32-10-02-14, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна