Справа № 202/2982/25
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2982/25
Провадження № 2-а/202/39/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., за участі секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорту про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серіїї АВ № 00005177 від 04.03.2025 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки та транспорту про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00005177 від 04.03.2025 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що в оскаржуваній постанові від 04.03.2025 року зазначається, що «відповідальна особа ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України; загальної висоти транспортного засобу на 5, 475% (0, 219 м.), при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача вважає, що відсутні підстави для притягнення його до відповідальності, оскільки постанова не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512 (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу тощо.

Згідно даних Товарно-транспортної накладної № 2602/1 від 26.02.2025 року перевезення вантажу (флокулянту SACHTOKLAR 39) здійснювалося автомобілем MAN TGX 18.440, НОМЕР_1 разом з причіпом/напівпричіпом SCHWARZMUELLER SPA-3E, НОМЕР_2 . Отже, перевезення вантажу перевізником ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС» здійснювалося разом з силовим тягачем SCHWARZMUELLER SPA-3E. MAN TGX 18.440 та причіпом/напівпричіпом.

Однак, у постанові АВ № 00005177 від 04.03.2025 року містяться дані лише про автомобіль MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_3 та взагалі відсутні будь-які дані про наявність причепу/напівпричіпу.

Також в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення немає даних про тип транспортного засобу, при тому, що ця інформація є в Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 25.11.2023 року (автомобіль MAN TGX 18.440, державний номер НОМЕР_3 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Євро-5).

Окрім того, представник позивача вважає, що в оскаржуваній постанові серії АВ № 00005177 від 04.03.2025 року відповідач достовірно не встановив факт порушення позивачем вимог законодавства (п. 22.5 Правил дорожнього руху). Відповідачем не було визначено, на скільки % було перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм транспортного засобу.

У товарно-транспортній накладній № 2602/1 від 26.02.2025 року у графі "відомості про транспортний засіб" вказано, що його висота дорівнює всього 1, 940/2, 750 м., тобто значно менше ніж 4 м., які визначені як граничні п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідач під час винесення оскаржуваної постанови не встановив хто є власником або користувачем транспортного засобу та хто фактично здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм транспортного засобу.

Вважає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ТОВ «АДР ЛОГІСТИКС» є достатнім та допустимим доказом, який підтверджує, що саме названа юридична особа с належним користувачем транспортного засобу MAN TGX 18.440 ДНЗ НОМЕР_5 .

В свою чергу позивач як особа, яка на підставі Договору оренди транспортного засобу від 14.11.2023 року передала транспортний засіб MAN TGX 18.440 ДНЗ НОМЕР_6 , в оренду ТОВ «АДР ЛОГІСТИКС» і названа юридична особа здійснила в установленому законом порядку реєстрацію за собою названого транспортного засобу, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності у спірних правовідносинах, адже на час виявленого правопорушення транспортний засіб не перебував у його володінні. Крім того, у Товарно-транспортній накладній від 26.02.2025 року ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС» визначений як автомобільний перевізник.

28.04.2025 року представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті - Давиденко О.С. було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України 3 безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Представник відповідача також зазначив, що посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими.

Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується 3 врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 600 мм щодо визначення загальної висоти ТЗ.

Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АВ №00005177 від 04.03.2025, загальна висота транспортного засобу скала - 4.219 м., тобто з перевищенням нормативних параметрів (з урахуванням похибки пристрою) а 5,475% (0.219 м).

Водночас, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.

Окрім того, відповідач зазначив, що питання особи, яка підлягає відповідальності, вирішують відповідальні особи Укртрансбезпеки шляхом отримання відповідних відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Також представник відповідача наголошує на тому, що якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача вантажівки, адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

З огляду на обставини даної справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля MAN TGX 18.440, днз НОМЕР_6 , який безпосередньо і є транспортним засобом, що перевозив вантаж. Дані про власника причіпу у межах даної справи самостійного значення не мають, оскільки причіп самостійно не рухався автодорогою.

Відповідачем під час написання відзиву було направлено запит до РСЦ ГСЦ МВС у Київській та Чернігівській областях.

Відповідач вказує, що постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно частини 2 статті 132-1 КУпАП.

Фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, так як він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності.

На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 59, WAGA-WIM35, зав. №8, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: - свідоцтвами про повірку № 100, 366, 367.

WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94.

Крім того, відповідач заперечував проти покладання на нього обов`язку відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

26.05.2025 року представник відповідача надав суду клопотання, в якому зазначив, що відповідач звертався до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях із проханням надати інформацію стосовно того, чи вносилися зміни щодо належного користувача зазначених транспортних засобів.

Листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 15.05.2025 № 3882/5.2.2/14-25 повідомлено, що транспортний засіб MAN TGX 18.440 номерний знак НОМЕР_6 29.08.2018 зареєстровано за ОСОБА_1 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 29.08.2018 року. А інформація про призначення належного користувача транспортного засобу MAN TGX 18.440 номерний знак НОМЕР_6 наступна: 25.11.2023 видано свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон НОМЕР_4 ТОВ "АДР ЛОГІСТІКС" ; 25.11.2023 зняття з обліку 855085 ТОВ "АДР ЛОГІСТІКС" при поверненні із поїздки за кордон по дорученню. Відтак, відповідальною особою на момент вчинення правопорушення був саме власник - ОСОБА_1 .

Представник відповідача просив долучити копію відповіді (листа) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 15.05.2025 № 3882/5.2.2/14-25 до матеріалів адміністративної справи № 202/2982/25.

10.06.2025 представник позивача надав суду заяву, в якій вказав, що подана відповідачем відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 15.05.2025 року не спростовує докази, що містяться у матеріалах справи (товарно-транспортна накладна № 2602/1 від 26.02.2025 року, Договір оренди від 14.11.2023 р. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (дата реєстрації 25.11.2023 року), відповідно до якого особою, що експлуатує транспортний засіб на законних підставах є ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС») та в цілому не стосується предмета доказування у справі.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 04.03.2025 складено постанову серії АВ №00005177 згідно з якою встановлено, що 27.02.2025 о 11 год 15 хв., за адресою М-03, км 22+717, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_6 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): загальної висоти транспортного засобу на 5,475% (0.219 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м., відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а пунктом 1.4. визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.10 ПДР України дозволені максимальні розміри - максимальні розміри транспортного засобу, зазначені у підпункті а пункту 22.5 цих Правил.

Положеннями ч. 2 ст.132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Приміткою до цієї статті визначено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Про наявність такого дозволу позивачем не заявлялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно ч.1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

В той же час, як встановлено судом до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача вантажівки, а отже адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, тобто ОСОБА_1 .

Посилання представника позивача на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ТОВ «АДР ЛОГІСТИКС» є достатнім та допустимим доказом, який підтверджує, що саме названа юридична особа є належним користувачем транспортного засобу MAN TGX 18.440 ДНЗ НОМЕР_5 , суд відхиляє, оскільки у самому технічному паспорті зазначено, що ТОВ «АДР ЛОГІСТИКС» не є власником, відомості про зміну користувача вантажівки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились .

Сама по собі передача транспортного засобу до Договором оренди транспортного засобу ( згідно якого також підтверджується реєстрація саме за позивачем ОСОБА_1 ), без належної зміни користувача вантажівки відповідно до встановленого порядку не є підставою для звільнення власника від адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно ч.1-ч.2 ст. 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Таким чином, зважаючи що власником транспортного засобу є саме позивач ОСОБА_1 , що повністю підтверджується матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що відповідачем вірно визначено в оскаржуваній постанові суб`єктом правопорушення саме його, оскільки відомостей про належного користувача відповідного транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів власником не внесено.

Отже, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, позивач має бути зацікавленим та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу Правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Таким чином, доводи позивача щодо безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності не можуть бути прийняті до уваги.

Щодо габаритів транспортного засобу, належним чином зафіксованої автоматичним пунктом, суд виходить з того, що відповідачем з огляду на надані розрахунки доведено, що таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Так, встановлено, що кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3590 мм, 2-3: 5740 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 6300 кг, 2 - 9800 кг, 3 - 8350 кг, 4 - 8050 кг, 5 - 8150 кг, загальна маса - 40650 кг. висота - 4.279 м.; ширина - 2.734 м.; довжина - 16.599 м.; Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АВ №00005177 від 04.03.2025 , загальна висота транспортного засобу скала 4.219 м., тобто з перевищенням нормативних параметрів (з урахуванням похибки пристрою ) 5,475% (0.219 м).

Водночас, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.

Посилання позивача на те, що у постанові не зазначено про напівпричеп, суд відхиляє, оскільки з фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, оскільки напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В оскаржуваній постанові на виконання приписів ст. 283 КУпАП є посилання на технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення та з наданих до відзиву на позовну заяву матеріалів вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 59, WAGA-WIM35, зав. №8, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується:- свідоцтвами про повірку № 100, 366, 367. WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94.

Також в оскаржуваній постанові міститься посилання на веб-сайт в інтернеті із зазначеним ідентифікатору доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі, а також фотофіксації вчиненого правопорушення, зробленого за допомогою технічного приладу.

Надані представником відповідача докази відповідають вимогам ст.251 КУпАП, ст.ст.72,73,74,75,76 КАС України, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що доводи сторони позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, порушення його прав, є необґрунтованими, а тому вимога позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, суд, зважаючи на судову практику, викладену у постанові ВС від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а, вважає необхідним зазначити, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Зважаючи, що сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу, підстав для застосування ст.22 КУпАП у суду відсутні.

Зважаючи, що в задоволенні позову відмовляється, судові витрати, які складаютьтся слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.14-1, 14-2, 132-1 ч.2, 247, 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 9, 90, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорту про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, за яке передбачена відповідальність частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити, а постанову серії АВ №00005177 від 04.03.2025 року залишити без змін.

Судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Маринін