Справа № 380/2553/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 рокуСправа № 380/2553/23 пров. № А/857/14537/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (суддя Кедик М.В., м.Львів) -

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ, ПФУ відповідно), в якому просив:

визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 03.10.2022 № С/8379 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05.03.2019 (далі Довідка, ОТЦК відповідно);

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019, на підставі Довідки, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року, яке набрало законної сили 18.04.2023 (далі Рішення суду) позов задоволено.

24.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 380/2553/23 (далі Заява), у якій просить змінити спосіб і порядок виконання Рішення суду шляхом стягнення з боржника ГУПФ на користь стягувача ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період квітень 2019 по липень 2023 року у розмірі 221888,14 грн.

Заява обґрунтована тим, що з моменту набрання Рішенням законної сили по теперішній час, відповідачем Рішення суду виконано не було. Звертає увагу, що згідно з листом відповідача від 17.07.2023 на виконання Рішення суду було лише розраховано суму на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка складає 221888,14 грн. Таким чином, лише шляхом зміни способу та порядку рішення суду у даній справі вдасться забезпечити ефективний захист порушеного права позивача, який є метою вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року Заяву задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання Рішення суду, в частині, що стосується зобов`язання ГУПФ здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії, перерахованої з 01.04.2019 по 31.07.2023 на підставі Довідки, на стягнення з ГУПФ на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену пенсію у розмірі 221888,14 грн.

Не погодившись із постановленою ухвалою, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та у задоволенні Заяви відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що стягнення з територіального органу ПФУ коштів є завданням матеріальної шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі ПФУ.

Позивач-заявник відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що законодавцем прямо визначено, що зміна способу і порядку виконання спірного судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Такі висновки суду першої інстанції є дещо помилковими, з таких міркувань.

В статті 370 КАС видно, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі Закон № 4094-IX), який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин першої-третьої статті 378 КАС (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Так як видно з матеріалів справи, ГУПФ обчислено, перераховано та здійснено виплату пенсії заявника з 01.08.2023 відповідно до Рішення суду. Проте доплата у розмірі заборгованості в сумі 221888,14 грн, буде виплачена після виділення коштів із Державного бюджету України. Тобто, станом на час виникнення спірного питання, пенсія позивача виплачується згідно Рішення суду, однак невиплаченою залишається доплата, яка виникла як заборгованість за попередні періоди з 01.04.2019, як результат нарахування пенсії у неналежному розмірі.

Водночас, відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осі» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Звідси, слід зазначити, що органи ПФУ фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізовуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами» у межах виділених асигнувань.

При цьому, головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нищого рівня - ПФУ.

Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу ПФУ.

Відповідно до частини першої статті 23 та статті 116 Бюджетного кодексу України (далі БК) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.

Апеляційний суд враховує, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю ГУПФ, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу ПФУ) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у вказаній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, які наведені в заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі №140/16885/20.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть покликатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Висновки аналогічні за змістом викладені Верховним Судом у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні Заяви відмовити.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному скарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич