Справа № 200/7954/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року справа №200/7954/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 р. у справі № 200/7954/24 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просила:

-визнати протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по зазначеному у листі № 43840-44302/М-02/8-2600/24 від 11.11.2024 порядку визначення ОСОБА_1 з 04.11.2021 частини розміру пенсії за віком, за період страхового стажу, набутого ОСОБА_1 до дня набрання чинності Законом № 1058-ІV, розрахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у листі № 43840-44302/М-02/8-2600/24 від 11.11.2024;

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по відмові виплачувати ОСОБА_1 з 04.11.2024 частину розміру пенсії за віком, розрахованої за період страхового стажу, набутого ним до дня набрання чинності Законом № 1058-ІV, по підставам, викладеним у листі № 43840-44302/М-02/8-2600/24 від 11.11.2024;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024 (реєстраційний вхідний номер № ВЕБ-26002-Ф-С-24-177663 від 05.11.2024) та визначити ОСОБА_1 з 04.11.2021 частину розміру пенсії за віком, за період страхового стажу, набутого ним до дня набрання чинності Законом № 1058-ІV, по правилам, відповідно до раніше діючого законодавства, з урахуванням абз. 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV, частин першої та другої статті 42 Закону № 1058-ІV, відповідних постанов Кабінету Міністрів України та висновків суду;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 з 04.11.2021 частину розміру пенсії за віком, розрахованої за період його страхового стажу, набутого ним до дня набрання чинності Законом № 1058-ІV, виплативши заборгованість.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у розрахунку його пенсії за двоскладовою формулою, відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року (реєстраційний вхідний номер № ВЕБ-26002-Ф-С-24-177663 від 05.11.2024) з урахуванням абз. 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, частин першої та другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 484, 48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 484, 48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні, як внутрішньо переміщена особа, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, розмір якої обчислено відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058.

Частиною 2 статті 27 Закону № 1058 за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Станом на 31.12.2003 максимальний розмір пенсії за віком відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 № 544 складав 150 грн (три мінімальні розміри пенсії за віком - 50 грн х 3), а для осіб, зайнятих на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - 200 грн (чотири мінімальні розміри пенсії за віком - 50 грн. х 4), тому розмір частини пенсії за страховий стаж, набутий до 01.01.2004 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1783 (зі змінами) відповідно становить 168 грн (150 грн х 1,12) та 224 грн (200 грн х 1,12).

У разі обчислення пенсії позивача відповідно до частини 2 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування основний розмір пенсії зменшиться.

Отже, обчислення пенсії у вищезазначеному порядку недоцільне.

Нараховані за рішенням суду кошти обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України від 10.11.2021

№ 1165 Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території.

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 в жовтні 2024 року позивачу були нараховані кошти в сумі 2361,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 18 жовтня 2021 року №12682 через вебпортал електронних послуг, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 жовтня 2021 року №24 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 08 листопада 2021 року №2600-0207-8/176896 відмовило позивачу в призначенні пенсії, оскільки з наданих документів загальний страховий стаж складає 31 рік 08 місяців 18 днів, пільговий стаж за Списком №1 складає 5 років 0 місяців 24 дні.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 23 листопада 2021 року №31357-33231/М-02/8-2600/21 на електронне звернення позивача від 25 жовтня 2021 року зазначено про те, що листом від 08 листопада 2021 року №2600-0207-8/176896 останнього було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по заяві від 18 жовтня 2021 року №12682.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2022 у справі № 640/33627/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.10.2021 № 24 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до заяви ОСОБА_1 від 18.10.2021 з підстав, викладених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву позивача від 18.10.2021, з урахуванням висновків суду та норм діючого законодавства України та прийняти рішення відповідно до п. 4.3 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та ст. 82 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії по електронній пенсійній справі позивача, останньому призначено пенсію за віком, розмір якої становить 8 849, 64 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив врахувати для обчислення розміру пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 08.08.2019 № 900, видану так званим об`єднаним підрозділом шахта Ясиновська-глибока Донецької народної республіки і справку від 01.07.2020 № 13/8/23-672/1, видану так званим Государственным предприятием Торезантрацит Министерства угля и энергетики.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.02.2023 № 4408-1840/М-02/8-2600/23 позивачу відмовлено у врахуванні вказаних вище довідок з підстав того, що в розумінні положень Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України такі довідки є недійсними та не можуть бути взятими до уваги під час розрахунку розміру пенсії.

Вважаючи протиправною відмову у розрахунку пенсії, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при розрахунку пенсії з 04.11.2021 довідок № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 наданих ОСОБА_1 до заяви від 18.10.2021 та щодо незастосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві абз. 1 ч. 1 ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абз. 3 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 статті 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ч. 2 статті 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», при розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.10.2021, протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 довідки №900 від 08.08.2019 та №13/8/23 672/1 від 01.07.2020 надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.01.2021 вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абз. 3 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 статті 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ч. 2 статті 19 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та висновків суду, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.10.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року по справі № 320/3948/23 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі № 320/3948/23 від 11.09.2024 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року, скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року в частині відмови у визнанні бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при розрахунку пенсії з 04.11.2021 довідок № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020, наданих ОСОБА_1 до заяви від 18.10.2021, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 довідки № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020, надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021.

Ухвалено в цій частині нову постанову, якою:

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при розрахунку пенсії з 04.11.2021 довідок № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020, наданих ОСОБА_1 до заяви від 18.10.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 довідки № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020, надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , проте відмовлено у перерахунку пенсії.

Так, у листі № 41075-39988/М-02/8-2600/24 від 21.10.2024 зазначено, що станом на 04.11.2021 пенсію було обчислено із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9 118, 81 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складав 2, 79944, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 25 527, 56 грн. (9 118, 81 х 2, 79944). Розмір пенсії станом на 04.11.2021 становив 8 849, 64 грн. До заяви від 18.10.2021 було долучено довідки від 08.08.2019 № 900 та від 01.07.2020 № 13/8/23-672/1 про заробітну плату за періоди з квітня 1992 по липень 1995 та з серпня 1995 по червень 2000, відповідно. У разі обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної у вказаних довідках, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 2, 72447, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 24 843, 92 грн. (9 118, 81 х 2, 72447). Розмір пенсії з 04.11.2021, у такому разі, становить 8 612, 64 грн., що є меншим ніж розмір пенсії, обчислений без врахування заробітної плати до 01.07.2000.

05 листопада 2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії.

Листом № 43840-44302/М-02/8-2600/24 від 11.11.2024 відповідач повідомив, що у разі обчислення пенсії позивачу відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1058-ІV основний розмір пенсії зменшиться, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 4, 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

За положеннями ст. 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

З приписами ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

За положеннями частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

У зв`язку з набранням чинності 11.10.2017 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII виключено частину першу статті 42 Закону № 1058-IV, а частину другу цієї ж статті викладено у такій редакції:

"Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини".

Зазначені норми права свідчать, що починаючи з 11.10.2017, підвищується розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством до дня її призначення в порядку, передбаченому частиною 2 статті 42 Закону № 1058-IV. Зазначений порядок застосовується при перерахунку раніше призначених пенсій. Тобто індексація стосується лише тих пенсій, які вже були призначені раніше. Пенсії, що призначались після 11.10.2017, обчислюються за чинною на момент призначення формулою, і до них відразу застосовується актуальний показник середньої заробітної плати.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач наполягає, що відповідач зобов`язаний застосувати абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV та провести осучаснення пенсії за правилами ст. 42 Закону № 1058-IV.

Так, обчислення розміру пенсії за віком за двоскладовою формулою передбачає визначення розміру пенсії, яка складається із двох частин: частина, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом, а також та частина пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом № 1058. Перша із цих двох частин (стаж до 1 січня 2004) визначається відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та з обмеженням пенсії максимальним розміром, який діятиме на момент набрання чинності Законом № 1058. Друга частина обчислюватиметься за нормами нового Закону без обмеження максимальним розміром. Частина пенсії обчислена за період стажу до 1 січня 2004 буде проіндексована до моменту фактичного виходу на пенсію та підсумована з другою частиною пенсії, обчисленою за період страхового стажу після набрання чинності Законом № 1058.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було здійснено попередній розрахунок пенсії за віком позивача з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках наданих позивачем.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

З протоколу перерахунку пенсії на виконання рішення суду по справі № 320/3948/23 від 11.09.2024 вбачається, що відповідачем було розраховано пенсію позивача з урахуванням заробітної плати за період до 2004 року. Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що пенсія ОСОБА_1 розрахована саме за двоскладовою формулою, а саме з частини, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом з урахуванням індексації, а також частини пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом № 1058.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не в повному обсязі розглянуто заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у розрахунку його пенсії за двоскладовою формулою, відповідно до ст. ст. 27, 42 Закону № 1058 та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказану заяву від 05.11.2024 (реєстраційний вхідний номер № ВЕБ-26002-Ф-С-24-177663 від 05.11.2024) з урахуванням абз. 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону № 1058, частин першої та другої статті 42 Закону № 1058, з урахуванням висновків суду.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 р. у справі № 200/7954/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко