Справа № 640/13496/20
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року

справа №640/13496/20

провадження № П/380/5631/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Чаплик І.Д.

секретар судового засідання Драганчук О.В.

за участі

представника позивача Макаревич О.С.,

представника відповідача Школьний С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2018 рік на загальну суму 3183,17 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2018 рік на загальну суму 55 126,46 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2019 рік на загальну суму 92 684,42 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 № 0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2019 рік на загальну суму 5351,87 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при визначенні суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка донарахована позивачу згідно спірних податкових повідомлень-рішень, податковим органом не взято до уваги той факт, що згадані у податкових повідомленнях-рішеннях об`єкти нежитлової нерухомості використовуються як виробничі будівлі, в тому числі адміністративні і допоміжні, для цілей забезпечення діяльності позивача, яка спрямована на виробництво товарів і послуг. Позивач зазначає, що спірне нерухоме майно відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 належать до класу 1251 "Будівлі промислові (підкласи 1251.1-1251.9), а тому не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до пункту е підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

16.07.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що позивач не є промисловим підприємством, а тому він не може бути звільнений від податкових зобов`язань відповідно до пункту е підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. На переконання відповідача, застосування пункту е підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Відтак, об`єкт нерухомості, який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту е підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Просить відмовити у задоволені позову.

Ухвалою від 24.12.2021 замінено відповідача у адміністративній справі №640/13496/20 - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код: ), як відокремлений підрозділ ДПС України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ).

Статтями 1-2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі Закон №2825-ІХ) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Абзацами 2, 4 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-IX Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ) визначено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, на виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон), який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України. затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 399 відповідальною особою протягом семи робочих днів після отримання результатів автоматизованого розподілу судових справ на підставі протоколу формується перелік судових справ у електронній формі із застосуванням КЕП за формою, визначеною у додатку 3 до Порядку, про визначені суди із зазначенням єдиних унікальних номерів судових справ.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами визначено суд для розгляду справи №640/13496/20 Львівський окружний адміністративний суд.

Матеріали справи №640/13496/20 було направлено до Львівського окружного адміністративного суду та зареєстровано судом 10.03.2025.

Ухвалою від 17.03.2025 прийнято справу до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.04.2025 на адресу суду надійшли від відповідача додаткові пояснення, в яких представник наводить аналогічні аргументи, що і у відзиві на позовну заяву. Вказує, що у разі, якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства. Пункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

Ухвалою суду від 15.05.2024 витребувано у позивача ОСОБА_1 докази здійснення реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця, здійснення ним господарської діяльності та використання нежитлових приміщень, щодо яких були винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення як об`єктів промисловості для забезпечення його господарської діяльності та продовжено строк розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень на двадцять днів.

На виконання вимог ухвали суду 26.05.2025 представник позивача подав клопотання про долучення витребуваних судом доказів. Додатково зазначив, що доказами здійснення господарської діяльності направленої на виробництво одягу є господарські договори за якими ФОП ОСОБА_1 придбаває засоби для пошиву одягу/робочого одягу, а в подальшому реалізує готову продукцію. Отже, ОСОБА_1 здійснювалась підприємницька діяльність, яка полягала в пошиві одягу, а промислові приміщення використовуються ним для виготовлення промислової продукції, що надає право на пільгу встановлену підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 30.05.2025 суд призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 18.06.2025, а в судовому засіданні 18.06.2025 оголошено перерву до 30.06.2025.

26.06.2025 представником позивача подано адміністративний позов в новій редакції з уточненням позовних вимог, в яких позивачем виправлено реквізити оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Також подано пояснення, в яких зазначено про використання приміщень за адресою по АДРЕСА_2 , як і у випадку з приміщеннями по АДРЕСА_3 , ФОП ОСОБА_1 для підприємницької діяльності з пошиву одягу за допомогою обладнання орендованого у ТОВ «Швейна фабрика «Верес» на підставі Договору №16-01 від 16.01.2018. Щодо визначення на яких приміщеннях саме виготовлялась та чи інша продукція, то враховуючи особливості системи оподаткування, а саме перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування, та ліберального підходу в обліку та звітності, останнім не складались такі облікові документи.

26.06.2025 представником відповідача подано додаткові пояснення щодо предмета позову, в яких роз`яснено, що податкові повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0-2659 за 2018 рік на суму 55 126,46 грн. та від 02.06.2020 № 0-2659 за 2019 рік на суму 92 684,42 грн. прийнято щодо нежитлового приміщення під реєстраційним номером 00, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 , загальною площею 1480,70 кв. м., а податкові повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0-2659 за 2018 рік на суму 3183,17 грн. та від 02.06.2020 № 0220687- 1314-2659 за 2019 рік на суму 5351,87 грн. прийнято щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,5 кв. м.

30.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення до матеріалів справи документів, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши думку представників сторін з їх участю на засіданні, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 26.05.2016 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 11.04.2016, номер запису 0027893, перебуває на обліку у органах державної податкової служби, видами діяльності є 52.10 Складське господарство (основний), 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 14.12 Виробництво робочого одягу, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.05.2025 станом на 01.01.2018.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 00, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 1480,70 кв. м., є нежитловим будинком з складськими та адміністративними приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості: ні.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 00, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 85,5 кв. м., є групою приміщень № 1 та № 2 в літері "А", що складають приміщення підвалу, об`єкт житлової нерухомості: ні.

04.06.2019 Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0-2659, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 3183,17 грн. та від 04.06.2019 № 0-2659, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 55 126,46 грн.

02.06.2020 Головним управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві) прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.06.2020 № 0220687- 1314-2659, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік на суму 5351,87 грн. та від 02.06.2020 № 0-2659, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік на суму 92 684,42 грн.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Відповідно до вимог пункту 4.4 статті 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

У відповідності з вимогами пункту 8.3 статті 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків, а приписами пункту 10.3 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Також повноваження органів місцевого самоврядування щодо встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплені і у статті 143 Конституції України та п.24 ч.І ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.5 ст.266 ПК України закріплено порядок встановлення ставок податку зокрема для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб ставки податку, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з абзацом першим підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Ставка податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються в залежності від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості (пп.266.5.1 ПКУ), а об`єкт оподаткування залежить від виду діяльності та типу будівель чи споруд за ДК 018- 2000 (п.266.2 ПКУ) (постанови Верховного Суду у справах №826/1338/17, №500/90/19).

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, належать будівлі промисловості, віднесені до групи Будівлі промислові та склади (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі ДК 018-2000), який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до ДК 018-2000 клас 1251 Будівлі промислові віднесено до групи 125 Будівлі промислові та склади. Клас 1251 Будівлі промислові включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промислові. Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Як зазначено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник «зокрема» вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Поряд з цим конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета «будівлі промисловості», оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.

При цьому застосування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до таких висновків.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 812/1800/18, від 27 січня 2022 року у справі № 826/6649/17, від 31 травня 2022 року у справі № 420/12318/21.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі № 420/12318/21.

Отже, застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Таким чином, фізична особа, яка є власником об`єкта промисловості, за умови використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), має право на застосування податкової пільги, передбаченої нормами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 300/261/19, від 07 квітня 2020 року у справі № 200/8228/19, від 05 червня 2020 року у справі № 300/352/19 та від 24 липня 2020 року у справі № 500/90/19.

За наведеного тлумачення положень ПК України, суд зобов`язаний встановити, чи відносяться до будівель промисловості об`єкти нерухомості, які належать позивачу, та чи фактично використовував позивач такі у межах власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням (промислове виробництво). З`ясування цих обставин є необхідним для висновку щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для застосування до нього пільги, передбаченої пунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваних рішень податковим органом визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме на нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1480,70 кв. м. та АДРЕСА_2 загальною площею 85,5 кв. м..

Водночас, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 00, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 1480,70 кв. м., є нежитловим будинком з складськими та адміністративними приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості: ні.

Даний факт також підтверджується долученими до матеріалів справи технічним паспортом на нежитловий будинок з складськими та адміністративними приміщеннями АДРЕСА_4 , планом поверхів нежитлової будівлі, журналом внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку, фотознімками спірних приміщень (а.с.18-28).

Також згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 00, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 85,5 кв. м., є групою приміщень № 1 та № 2 в літері "А", що складають приміщення підвалу, об`єкт житлової нерухомості ні, тобто відноситься до нежитлової нерухомості.

Даний факт також підтверджується долученими до матеріалів справи договором дарування від 29.05.2014, викопіюванням із поверхового плану, планом за поверхами, експлікацією внутрішніх площ до плану будови, оцінним актом на будування.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_1 вбачається, що такий здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як фізична-особа підприємець з 11.04.2016. Основним видом економічної діяльності за кодом видів економічної діяльності (КВЕД-2010) є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 14.12 Виробництво робочого одягу.

В підтвердження здійснення господарської діяльності направленої на виробництво одягу позивачем подано господарські договори, за умовами яких ФОП ОСОБА_1 придбаває засоби для пошиву одягу/робочого одягу, а в подальшому реалізує готову продукцію. Зокрема, Договір поставки №06-18 від 01.06.2018, укладений з ТОВ «Швейна фабрика «Галант» (покупець), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Товар узгоджений в заявках і зазначений в подальшому у видаткових накладних, а Покупець прийняти та оплатити такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором та додаткову угоду до нього від 31.12.2018 щодо продовження строку дії договору, а також складені на виконання цього договору накладні від 09.06.2018 №68 на постачання сумки транспортної індивідуальної тип 1 мм у кількості 200 шт на суму 188 850,00 грн; від 04.06.2018 №56 на постачання штанів вітровологозахисних зимових (тип 2) в кількості 400 шт на суму 553 528,00 грн., від 07.01.2019 №13 на постачання куртки зимової у кількості 30 шт на суму 93000,00 грн; від 11.01.2019 №44 на постачання штанів зимових в кількості 30 шт на суму 30000,00 грн; Договір про закупівлю товару від 22.11.2018 №98, укладений з 10 Державним Пожежно-Рятувальним Загоном Головного управління Держаної службт України з Надзвичайних ситуацій у Київській області (Замовник), відповідно до Пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Замовника товар, який зазначений у видаткових накладних є невід`ємною його частиною, а Замовник прийняти і оплатити товар на умовах цього договору, а також складена на виконання цього договору накладна №11661 від 13.12.2018 на суму 87 680,00 грн; договір купівлі-продажу від 18.01.2018 №18/01, укладений з ТОВ «АЛДІ» (покупець) та накладні №596 від 25.01.2018 про відвантаження ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛДІ» стрічки оздоблювальної на 22 мм, ґудзик джинсовий бронза, люверс 9 мм для НТБ, люверс олива, пакет 250*400 на загальну суму 20 974,00 грн., №598 від 25.01.2018 про відвантаження налокітників хакі, тканини Кордура, фліс на загальну суму 86 045,00 грн, №44 від 12.04.2019 про відвантаження ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛДІ» костюм «охорона-люкс» на блискавці Олива тк. «Ріп Стоп» 48-50/170-176 в кількості 200 комплектів на загальну суму 125 000,00 грн,.; Договір купівлі-продажу від 15.10.2018 №15/10, укладений з ТОВ «Матеріалознавство» (покупець) та накладна від 22.10.2018 №8699 про поставку бронежилету «Страж М-ТТ/АПС» в кількості 1303 шт на суму 1 224 820,00 грн та накладна №10285 від 08.11.2018 про поставку бронежилету в кількості 57 шт на суму 53 580,00 грн, банківські виписки за 2018 рік про здійснені розрахунки з контрагентами; податкову декларацію платника єдиного податку за 2018 рік та за 2019 рік.

Таким чином, вищевказаними документами підтверджується, що нежитлові приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1480,70 кв. м. та АДРЕСА_2 , загальною площею 85,5 кв. м., на які позивачу нараховано податок згідно зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, є будівлями промислового призначення, зокрема, майстернями та складами, які в період з 2018 по 2019 роки використовувалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з метою пошиву одягу, і які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 належать до класу 1251 "Будівлі промислові" (підкласи 1251.1-1251.9).

Підсумовуючи наведене в сукупності, суд доходить висновку, що позивач, використовуючи об`єкти нерухомого майна за функціональним призначенням для пощиву одягу мав право на податкову пільгу, встановлену підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, та звільняється від обов`язку щодо нарахування та сплати податку за правилами наведеної статті Кодексу.

За викладених обставин суд вважає недоречними та безпідставними доводи податкового органу щодо відсутності у фізичної особи -підприємця права на пільгу, встановлену підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки фізична особа, яка є власником об`єкта промисловості, за умови використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), має право на застосування податкової пільги, передбаченої нормами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м.Києві, якими фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та 2019 рік є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 1563,47 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 257, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2018 рік на загальну суму 3183,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2018 рік на загальну суму 55 126,46 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 №0-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості" за 2019 рік на загальну суму 92 684,42 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2020 № 0220687- 1314-2659, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2019 рік на загальну суму 5351,87 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1563 (одна тисяча п`ятсот шістдесят три) грн.47коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України та абзацу 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.07.2025.

Суддя Чаплик І.Д.