Справа № 320/30849/24
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року справа №320/30849/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиски І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, у якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2024 № 08 про відмову у перерахунку пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу його роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, два роки чотири місяці один день роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити (провести) перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з 27.12.2023 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, з виплатою недоотриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як особа, яка отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII). 16.05.2024 позивач через веб-портал електронного кабінету Пенсійного фонду України звернувся із заявою про зарахування до його стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років роботи на посаді стажиста Тисменецького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII. Водночас рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 23.05.2024 № 08 у здійсненні такого перерахунку позивачу відмовлено. Позивач вважає протиправним зазначене рішення в частині відмови у зарахуванні до його стажу роботи на посаді судді двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду, у зв`язку з чим звертається до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у справі без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданим Івано-Франківським ГУВС МВС в Івано-Франківській області 28 листопада 1998 року.

Указом Президента України від 28.11.1995 № 1095/95 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 14.12.2000 № 2149-III обраний суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області безстроково. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.03.2006 № 3565-IV обраний суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду безстроково. Указом Президента України «Про призначення та переведення суддів» від 14.03.2007 №201/2007 переведений на роботу на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 02.12.2010 №2757-VІ обраний на посаду судді Вищого адміністративного суду України. Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1514-VIII звільнений з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України» від 21.11.2023 № 3481-IX (далі Закон № 3481-IX) ОСОБА_1 . Верховним Судом видана довідка від 23.01.2024 №353/0/2-24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода позивача розрахована, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду за Законом №1402-VIII.

Рішенням органу Пенсійного фонду України від 19.03.2024 № 08 ОСОБА_1 здійснений перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період, починаючи з 27.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3481-IX) на підставі довідки Верховного Суду від 23.01.2024 № 353/0/2-24.

Згідно з протоколом призначення/перерахунку пенсії розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача після перерахунку склав 50% від розміру його суддівської винагороди. При обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи суддею ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду України врахований у розмірі 20 років 10 місяців 4 дні.

16.05.2024 ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою № 7102 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII, в якій, у тому числі, просив зарахувати до його стажу роботи суддею період роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стаж (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 23.05.2024 № 08 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відмова мотивована тим, що застосування норм статті 137 Закону №1402-VIII з урахуванням стажу роботи на посаді стажиста для збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Вказуючи на протиправність рішення відповідача від 23.05.2024 № 08 ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 14-4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII в редакції Закону № 3481-IX у разі звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку незалежно від займаної посади суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України гарантується призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі та в порядку, передбачених цим Законом, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами), мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених частиною третьою статті 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

Судом встановлено, що позивач є суддею Вищого адміністративного суду України у відставці. Відповідно, в силу положень пункту 14-4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII в редакції Закону № 3481-IX позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27.12.2023 у розмірі та у порядку, що передбачені Законом № 1402-VIII.

Згідно із частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж роботи судді врегульований статтею 137 Закону № 1402-VIII.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Згідно з частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на підставі Указу Президента України від 28.11.1995 № 1095/95 право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 02.08.1993 по 03.12.1995 відповідно до Наказу Управління юстиції Івано-Франківської області від 30.07.1993 № 02-7/36 працював на посаді стажиста Тисменицького районного суду.

Таким чином, в силу положень пункту 14-4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII в редакції Закону № 3481-IX, статей 137, 142 Закону № 1402-VIII до стажу роботи суддею ОСОБА_1 додатково підлягають зарахуванню два роки чотири місяці один день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді з 02.08.1993 по 03.12.1995.

Водночас рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2024 № 08 у зарахуванні вказаного періоду роботи ОСОБА_1 до стажу його роботи суддею, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, безпідставно відмовлено.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд погоджується із доводами позивача щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2024 № 08 в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу його роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності вчинених дій або ж неналежного визначення відповідача за вказаним позовом.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1211,20 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.05.2024 №08 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу його роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) з 02.08.1993 по 03.12.1995, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, два роки чотири місяці один день роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) з 02.08.1993 по 03.12.1995, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з 27.12.2023 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді двох років чотирьох місяців одного дня роботи на посаді стажиста Тисменицького районного суду як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) з 02.08.1993 по 03.12.1995, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді відповідно до частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII, з виплатою недоотриманих сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.