Справа № 447/118/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 447/118/25 пров. № А/857/20509/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Гуляка В.В. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 травня 2025 року у справі № 447/118/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м. Миколаїв Львівської області
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїГоловатий А.П.
дата складання повного тексту рішення08.05.2025 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 08 травня 2025 року у справі № 447/118/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про скасування постанови задоволено повністю.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000865 від 07.01.2025, винесену головним інспектором ВЗНС Стрийського РУ ГУ ДСНС України у Львівській області Маланчуком Андрієм Андрійовичем, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що направлення позивачу протоколу рекомендованим листом № 533, який отриманий позивачем згідно даних офіційного сайта АТ Укрпошта в розділі Трекінг 03.01.2025, є достатнім для того, щоб вважати позивача належним чином повідомленим, оскільки позивач відмовився підписувати протокол, а отримання зазначеного листа позивачем перебуває поза межами контролю ГУ ДСНС України у Львівській області.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

В судовому засіданні представник відповідача Герасимчук Ю.Ю. надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки відповідачем не надано належних доказів повідомлення позивача про розгляд справи, позивач був позбавлений права на участь в розгляді справи, що є грубим порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, та має наслідком скасування оскаржуваної постанови.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000865 від 07.01.2025, позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП. Встановлено, що 24.12.2024 о 18:00 год. під час огляду місця пожежі на території полігону твердих побутових відходів Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», яке знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Миколаїв, урочище «Гроби», директор МКП «ЖКУ» порушив Правила пожежної безпеки в Україні, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014, а також вимоги Правил експлуатації полігонів побутових відходів, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 07.12.2010 за №435, а саме: посадовими особами відповідальними за стан пожежної безпеки не проведено навчання та перевірку знань пожежної безпеки в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України №444 від 26.06.2013 (розділ ІІ п. 16 Правил пожежної безпеки в Україні); територію полігону твердих побутових відходів не забезпечено пожежними щитами, згідно норм належності з розрахунку один щит на 5 000 кв.м площі (розділ V п. 3.11 Правил пожежної безпеки в Україні); на полігоні твердих побутових відходів не створено систему вилучення та знешкодження біогазу (розділ VІІ п. 7.11 Правил експлуатації полігонів побутових відходів), про що зазначено у висновку про причини виникнення пожежі (а.с. 5, 94).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, відповідно до копії протоколу серії ЛВ №000865 від 25.12.2024, складеного головним інспектором ВЗНС Стрийського РУ ДСНС України у Львівській області майором служби цивільного захисту Маланчуком А.А., 24.12.2024 о 18:00 год. під час огляду місця пожежі на території полігону твердих побутових відходів Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», яке знаходиться за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Миколаїв, урочище «Гроби», директор МКП «ЖКУ» порушив Правила пожежної безпеки в Україні, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014, а також вимоги Правил експлуатації полігонів побутових відходів, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 07.12.2010 за №435, а саме: посадовими особами відповідальними за стан пожежної безпеки не проведено навчання та перевірку знань пожежної безпеки в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України №444 від 26.06.2013; територію полігону твердих побутових відходів не забезпечено пожежними щитами, згідно норм належності з розрахунку один щит на 5 000 кв.м площі; на полігоні твердих побутових відходів не створено систему вилучення та знешкодження біогазу, про що зазначено у висновку про причини виникнення пожежі. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 175 КУпАП.

За наслідками розгляду вищезазначеного протоколу, оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень.

Диспозиція ст. 175 КУпАП передбачає відповідальність, за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст.175 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення пожежної безпеки, під якою необхідно розуміти проведення організаційних, технічних та інших заходів, спрямованих на попередження пожеж, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для швидкого виклику пожежних підрозділів та успішного гасіння пожеж. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, а також використанні пожежної техніки та засобів пожежогасіння не за призначенням. На власників підприємств, установ, організацій чи уповноважених ними органів покладено обов`язок щодо утримування у справному стані засоби протипожежного захисту і зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням. Недотримання вимог щодо використання пожежної техніки та засобів пожежогасіння за призначенням також є ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Відповідно до пунктів 6, 7, 9 Розділу ІІІ Інструкції, Уповноважені посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку та здійснює державний ринковий нагляд у сфері своєї відповідальності, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 278 КУпАП вирішують такі питання: чи належить до їх компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст..280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, під час розгляду адміністративної справи постанову про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000865 від 07.01.2025 було винесено у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Даний факт підтверджено і представником відповідача.

Конституційний Суд України у Рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП зазначив наступне: «Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. При цьому, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Також, відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення спірного рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, стосовно розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Подібна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у своїх постановах від 15.11.2018 р. у справі N 524/5536/17 від 30.05.2018 р. у справі N 337/3389/16 та від 17.07.2019 р. у справі N 295/3099/17.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дані про своєчасне сповіщення позивача про дату, місце і час розгляду справи в матеріалах справи відсутні, а протилежні доводи відповідача будь-якими доказами не підтверджуються. Показання свідків, які б могли засвідчили факт відмови позивача від підписання протоколу, у протоколі відсутні.

Крім того, як вірно враховано судом першої інстанції, докази отримання ОСОБА_1 копії протоколу серії ЛВ №000865 від 25.12.2024, або ж доказів відправлення на адресу такого листа з описом вкладення (при відправці рекомендованого повідомлення), у якому містилася б вказівка про відправлення позивачу копії протоколу серії ЛВ №000865 від 25.12.2024, у матеріалах справи відсутній, і таких відповідачем не надано.

Слід також зазначити, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП відповідачем не дотримані і вимоги ч.2 ст.283 КУпАП, зокрема, в ній не міститься посилання на докази, які відповідач, як суб`єкт владних повноважень, оцінював при дослідженні обставин справи.

У відповідності з ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що оскільки справа про адміністративне правопорушення розглянута без належного повідомлення позивача про її розгляд, що позбавило останнього можливості надати письмові пояснення та заперечення, належних доказів отримання позивачем протоколу про розгляд справи матеріали справи не містять, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення названого адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 травня 2025 року у справі № 447/118/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року