Справа № 420/22165/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 липня 2025 року

м. Київ

справа №420/22165/23

адміністративне провадження №К/990/37919/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового провадження питання про зупинення провадження у справі № 420/22165/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168) з 24 лютого 2022 року в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а з 15 вересня по 03 жовтня 2022 року, з 14 лютого по 15 березня 2023 року за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) нарахувати та виплатити з 24 лютого 2022 року додаткову винагороду згідно постанови № 168 в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а з 15 вересня по 03 жовтня 2022 року, з 14 лютого по 15 березня 2023 року за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн у період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць, а у періоди з 15 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 року та з 14 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а у періоди з 15 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 року та з 14 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою та ухвалою від 11 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2025 року для розгляду справи № 420/22165/23 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Білак М.В., суддів Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не містить будь-яких виключень або ж конкретизації яким саме військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується впроваджена нею додаткова винагорода. Тобто умови, що відряджені військовослужбовці не мають права на отримання даної винагороди така постанова не містить. Враховуючи гарантії, надані державою військовослужбовцям, Украерорух зобов`язаний здійснити таке нарахування та виплату, оскільки винагорода є спеціальною складовою грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується при певних умовах на період дії воєнного стану. Відсутність у вказаній постанові положень про додаткову винагороду як складову грошового забезпечення не свідчить про те, що вона не повинна нараховуватись відрядженим військовослужбовцям.

Касаційне провадження за скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України відкрито на підставі пунктів 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Так, у касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме: пункт 1 постанови № 168, пункту 1 постанови № 104 без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі № 640/130029/22; абзац 2 пункту 1, пункт 3 постанови № 168 без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 травня 2024 року у справі № 160/14528/22, від 25 січня 2024 року у справі № 560/1216/23, від 22 листопада 2023 року у справі № 520/690/23, від 15 травня 2024 року у справах № 160/14647/22 та № 320/10002/22.

Також відповідач зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права - недослідження зібраних у справі доказів, що за змістом відповідає вимогам пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд уважає за доцільне ініціювати питання про зупинення провадження у цій справі, з огляду на таке.

На розгляді Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 160/13876/22, правовідносини в якій подібні до цієї справи, відповідно, правові висновки Судової палати, які будуть зроблені за результатами розгляду справи №160/13876/22, матимуть значення для правильного вирішення і справи № 420/22165/23.

Передаючи справу № 160/13876/22 на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду констатував, що в період між ухваленням Верховним Судом рішення від 06 лютого 2024 року у справі № 640/13029/22 та його скасуванням за наслідками апеляційного перегляду постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2024 року Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду за наслідками розгляду касаційних проваджень ухвалені постанови від 29 лютого 2024 року у справі № 320/2090/23 та від 07 березня 2024 року у справі № 320/10293/22, у яких Верховний Суд застосував до військовослужбовців, відряджених до державних органів, положення пункту 1 Постанови №168 та визнав право цих осіб на передбачену цією постановою додаткову винагороду.

Натомість у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 240/21980/22 Верховний Суд застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі №640/13029/22.

Різниця у суб`єктному складі, яка має місце у справах №640/13029/22 (№240/21980/22) та №320/2090/23 (№ 320/10293/22) не зумовлює такого різного правозастосування в частині (не)поширення на військовослужбовців, відряджених до державних органів, положень постанови №168, оскільки за змістовним критерієм правовідносини у цих справах є подібними.

Отже, Суд прийшов до висновку про наявність підстав для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 лютого 2024 року у справі №320/2090/23 та від 07 березня 2024 року у справі № 320/10293/22 щодо застосування до військовослужбовців, відряджених до державних органів, положень пункту 1 постанови №168, у зв`язку з чим виникла необхідність передати зазначену справу на розгляд судової палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 420/22165/23 до набрання законної сили рішенням Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №160/13876/22.

Керуючись статтями 248, 236 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 420/22165/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №160/13876/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська