Справа № 520/18194/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

09 липня 2025 року справа № 520/18194/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, з позовом, в якому просить суд:

- примусити установи, які мають відповідні повноваження, вилучати вказане майно для потреб сил оборони - надати ОСОБА_1 відповідні документи про вже вилучене майно, та виплатити компенсацію за відчуження майна позивача для потреб оборони України за ринковою ціною;

- надати ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 800 тис. грн., у разі не можливості повернути майно, що знаходилося на будівлі та у середні, яке належіть ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити, з огляду на таке.

Частиною 1статті 19 КАС України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб кваліфікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Тому під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. А спір набуває ознак публічно-правового за умови не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (нею) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Отже, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції не належить розгляд справ, якщо у спірних відносинах вбачається спір про право, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад та характер спірних матеріальних правовідносин. При цьому предметні ознаки спірних правовідносин є пріоритетними по відношенню до суб`єктного складу спору. Таким критерієм може бути також і пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, позивач в обґрунтування підстав звернення до суду із даним позовом вказує, що у лютому 2023 року, коли він проходів службу в лавах ЗСУ, йому стало відомо, що невідомими представниками сил оборони будівля ОСОБА_1 була самовільно зайнята, замки збито, металеві двері вибито та викрадено ряд товарно-матеріальних цінностей. На той момент будинок займали бійці ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 була подана заява до військової прокуратури та ДБР після чого було відкрито кримінальне провадження № 0000222 ознаками кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 ККУ.

Окрім іншого, було спрямовано звернення до Харківської обласної військової адміністрації щодо зайняття та використання приміщення військовослужбовцями, на яку відповіді ОСОБА_1 дано не було. Вдруге ОСОБА_1 звернувся до Харківської обласної військової адміністрації у грудні 2024 року через електронне звернення та отримав відповідь.

Листом № 278 від 20.12.2024 ОСОБА_1 було повідомлено, що нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_3 користуються особовий склад військової частини НОМЕР_2 для потреб чергової зміни блокпосту. Такім чином з початку повномасштабного вторгнення та в теперішній час будовою позивача користуються сили оборони Україні з ціллю виконання бойових завдань та для цього оформлено договір на електропостачання в цьому приміщенні. Також будь якого доступу до майна ОСОБА_1 не має, тому що воно знаходиться у складі збудованого об`єкту оборони та доступ цивільним особам до нього заборонено.

Отже, з початку 2022 року по теперішній час ОСОБА_1 позбавлений свого законного права користуватися своєю приватною власністю та майном, яке знаходилося у будівлі.

Таким чином, як вбачається зі змісту позовної заяви, у даному випадку позов подано з метою захисту права власності на рухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно із частиною п`ятою статті 41 Конституції України, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу (надалі - ЦК) України, право кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічні положення містить частина третя статті 321 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за якою примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, установлених частиною другоюстатті 353 цього Кодексу.

Одним із видів примусового відчуження об`єктів права власності є реквізиція, види, правила, умови та підстави проведення якої регламентовані положеннямистатті 353 ЦК України. Реквізиція є однією з передбачених законом підстав для припинення права власності (пункт 9 частини першоїстатті 346 ЦК України).

Реквізицією в юридичній науці називають примусове оплатне відчуження майна державою у власника за надзвичайних обставин на підставі та в порядку, визначених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості або без такого.

Метою реквізиції є усунення наслідків, що виникли або можуть настати через стихійне лихо, аварію, епідемію, епізоотію, воєнний або надзвичайний стан та за інших надзвичайних обставин, або запобігти таким наслідкам, наприклад, забезпечити безпеку фізичних осіб, врятувати майно або знищити заражених тварин чи рослини у разі епізоотії або епіфітотії.

Якщо порушенням своїх прав особа вважає наслідки, спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав чи обов`язків, то такі відносини мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією особою її майнових чи особистих немайнових інтересів.

Тому звернення до суду з метою отримання компенсації за примусове вилучення майна для потреб оборони є способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до пункту 10 статті 16 ЦКУкраїни.

Зважаючи на викладене та керуючись положеннями статей 316, 317, 319, 346, 353 ЦК України, згідно з якими законодавець визначає зміст права власності, підстави та умови втручання в це право та його обмеження, зокрема, з боку держави в умовах воєнного стану, суд доходить висновку, що спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права- фізичною особою, у якому дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, не є публічно-правовим. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

Отже, незважаючи на суб`єктний склад учасників цього спору, з огляду на предмет спору, а також підстави для його виникнення, спір між сторонами у цій справі стосується майнових прав позивача (їх захисту та відновлення) щодо компенсації за вилучене у позивача нерухоме майно на потреби оборони і має приватноправовий характер, а не публічно-правовий характер.

Таким чином, наведене виключає можливість розгляду даної позовної заяви в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, спір у цій справі не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Отже, позивачу необхідно роз`яснити, що для розгляду цього спору законом встановлено інший порядок судового провадження - цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 170, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі №520/18194/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПО У23912956) , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С.Мороко