Справа № 420/8741/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/8741/25

Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.,

повний текст судового рішення

складено 07.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович, Астрєйко Володимир Володимирович, про визнання протиправною та скасування постанови, зупинення дії постанови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

26 березня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександра Сергійовича про накладення штрафу від 24.03.2025 року ВП №77555600 у сумі 5100 грн;

- зупинити дію постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександра Сергійовича про накладення штрафу від 24.03.2025 року ВП №77555600 на час розгляду справи по суті до моменту набрання законної сили рішення.

У позовній заяві зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області 24.03.2025 року отримана постанова старшого державного виконавця Олександра Пхіденка про накладення штрафу від 24.03.2025 року ВП №77555600 у сумі 5100,00 грн за невиконання ГУ ДПС в Одеській області рішення у справі №420/36878/24, а саме: «поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області. Допустити негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць».

Головне управління ДПС в Одеській області не погоджується з відповідною постановою державного виконавця від 24.03.2025 року ВП №77555600, вважає, що вона прийнята з порушенням вимог ч.2 ст.63, ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, позивач зазначає, що відповідно до ст.24 КЗпП, при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи. Трудова книжка ОСОБА_1 відсутня в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Зазначений документ виданий ОСОБА_1 в день звільнення з посади.

Представник позивача також зазначає, що грошове забезпечення це сукупність гарантованих державою виплат, які надаються за виконання військових обов`язків. Оплата праці державних службовців податкових органів здійснюється, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» та з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 року №1346 «Деякі питання оплати праці державних службовців податкових органів» (зі змінами). Тобто, працівники Головного управління ДПС в Одеській області є державними службовцями, які перебувають у трудових відносинах з ГУ ДПС в Одеській області (на відміну від несення служби) та отримають заробітну плату, а не грошове забезпечення.

У позовній заяві окремо зауважено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області подано заяву про роз`яснення рішення суду Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць та відповідно до ч.4 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановлений судом для виконання судового рішення, а також сам строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Тобто, на переконання представника позивача, постанову про накладення штрафу від 24.03.2025 року у розмірі 5100,00 грн. винесено в той час, коли зупинено дію рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року.

Підсумовуючи наведене у позовній заяві, представник позивача зазначає, що в діях Головного управління ДПС в Одеській області по справі №420/36878/24 відсутня бездіяльність, дії є чіткими та послідовними у реалізації виконання рішення суду та останній всіляко заінтересований у виконанні рішення суду та намагається здійснити вичерпний перелік заходів щодо його виконання.

17 квітня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що вимоги позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) є необґрунтованими та такими, що не відповідають правилам правозастосування та не підлягають задоволенню.

Так, представник відповідача зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ) з 18.03.2025 перебуває виконавче провадження №77555600 з примусового виконання виконавчого листа №420/36878/24, виданого 18.03.2025 року Одеським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області. Допустити негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Як зазначено у відзиві, 18.03.2025 року за вх. №4844 у відділі зареєстрована заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа №420/36878/24.

18 березня 2025 року, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, старшим державним виконавцем відділу Пхіденком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77555600, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження за вих. №12271 від 18.03.2025 року. Окрім того, постанову про відкриття виконавчого провадження №77555600 від 18.03.2025 року було надано до канцелярії Головного управління ДПС в Одеській області, що підтверджується відміткою від 18.03.2025 року.

Представник відповідача вказує, що 24.03.2025 року на адресу відділу стягувачем ОСОБА_1 подано заяву про невиконання вимог рішення суду в частині поновлення на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

З покликанням на норми ст.ст.63, 65, 75 Закону України «Про виконавче провадження», представник відповідача зазначив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не вжито жодних заходів щодо виконання рішення суду, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 63, 75 Закону, 24.03.2025 року старшим державним виконавцем Пхіденком О.С. за невиконання вимог виконавчого документу винесено постанову про накладення штрафу на боржника, а саме: вимоги рішення суду по справі №420/36878/24 Головним управлінням ДПС в Одеській області не виконано без поважних на те причин, а саме: не поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

При цьому, представник відповідача зауважив, що 26.03.2025 року на адресу відділу надійшов лист Головного управління ДПС в Одеській області від 21.03.2025 року, згідно з яким вбачається, що боржником взагалі не вчинялись жодні дії спрямовані на поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області. У вказаному листі зазначено, що Головне управління ДПС в Одеській області не має можливості виконати рішення суду по справі №420/36878/24 в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Підсумовуючи наведене у відзиві, представник відповідача просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив залучити в якості третьої особи стягувача по виконавчому провадження №77555600 ОСОБА_1 .

15 квітня 2025 року від представника Астрєйко В.В. до суду першої інстанції надійшла заява про залучення до участі у справі №420/8741/25 у якості третьої особи ОСОБА_1 та надання доступу до матеріалів справи у системі «Електронний суд» представнику ОСОБА_1 адвокату Ростомову Г.А.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, зупинення дії постанови відмовлено повністю.

На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №420/8741/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

При цьому, стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Крім того, колегія суддів наголошує, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року по справі №420/36878/24 залишено без змін.

18 березня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/36878/24 в частині негайного виконання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та стягнення грошового забезпечення за один місяць (а.с.124).

18 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження (а.с.123-зворотній бік).

18 березня 2025 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77555600, в якій зазначено про необхідність боржнику Головному управлінню ДПС в Одеській області виконати рішення суду протягом 3 робочих днів (а.с.123).

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2025 року №77555600 направлено до Головного управління ДПС в Одеській області разом з супровідним листом від 18.03.2025 року №12271 (а.с.122-зворотній бік).

Головне управління ДПС в Одеській області отримало постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2025 року №.03.2025 року, про що свідчить відбиток штампу про прийняття вхідної кореспонденції (а.с.122).

21 березня 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області листом №5753/5/15-32-05-02-05 повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відсутність можливості виконання судового рішення №420/36878/24 в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Так, у вказаному листі Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що працівники Головного управління ДПС в Одеській області є державними службовцями, які перебувають у трудових відносинах з ТУ ДПС (на відміну від несення служби) та отримають заробітну плату, а не грошове забезпечення. Оплата праці державних службовців податкових органів здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 року №1346 «Деякі питання оплати праці державних службовців податкових органів» (зі змінами).

Головне управління ДПС в Одеській області також повідомило, що подано до суду заяву про роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 по справі №420/36878/24 та, відповідно до ч.4 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановлений судом для виконання судового рішення, а також сам строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 19.11.2024 року №1259-о та зобов`язання вчинити певні дії.

В подальшому, 24 березня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій зазначив, що на виконання рішення суду по справі №420/36878/24 Головним управлінням ДПС в Одеській області не поновлено його на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області (т.1 а.с.121-зворотій бік).

24 березня 2025 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович виніс постанову про накладення штрафу ВП №77555600, в якій зазначив, що вимоги рішення суду по справі №420/36878/24 Головним управлінням ДПС в Одеській області не виконано без поважних на те причин, а саме: не поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

В означеній постанові вказано, що за невиконання вимог виконавчого документа накласти штраф на боржника Головне управління ДПС в Одеській області у розмірі 5100,00 грн, а також зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області виконати рішення протягом трьох робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.52; 121).

11 квітня 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області направило лист №7256/5/15-32-05-02-05 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначило, що Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України подано заяву про визнання виконавчого листа, виданого 18.03.2025 року №420/36878/24 таким, що не підлягає виконанню до Одеського окружного адміністративного суду (а.с.112).

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника Головного управління ДПС в Одеській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 19.11.2024 року №1259-о та зобов`язання вчинити певні дії.

Вважаючи протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександра Сергійовича про накладення штрафу від 24.03.2025 року ВП №77555600 у сумі 5100 грн., Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 65 Закону №1404-VIII встановлено порядок виконання рішення про поновлення на роботі, за частинами першою та другою якої рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до вимог статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду, зокрема, про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, законодавець встановив обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися чи роз`яснюватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №760/9521/15-ц, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

Тобто, судове рішення про поновлення особи на роботі визнається таким, що виконане, саме з моменту видання боржником відповідного рішення про поновлення - наказу чи розпорядження.

Вказане твердження також узгоджується з нормами частини другої статті 65 Закону №1404-VIII, відповідно до якої рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 Закону №1404-VIII, відповідно до якої, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з аналізу наведених норм, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до вимог ст.75 Закону №1404, підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні норм цього Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнюють виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Колегія суддів звертає увагу, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.

Надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі №812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області та рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року по справі №420/36878/24 залишено без змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18 березня 2025 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко Олександр Сергійович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77555600, в якій зазначено про необхідність боржнику Головному управлінню ДПС в Одеській області виконати рішення суду протягом 3 робочих днів. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2025 року №77555600 Головне управління ДПС в Одеській області отримало 18.03.2025 року, про що свідчить відбиток штампу про прийняття вхідної кореспонденції.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не було виконане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області протягом трьох робочих днів, як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, як на підставу неможливості виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025року щодо негайного його виконання в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 , відповідач посилався на неможливість здійснення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за один місяць через конфлікт понять «грошове забезпечення» та «заробітна плата».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності твердження Головного управління ДПС в Одеській області щодо неможливості виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

Водночас, як на підставу для невиконання рішення суду, що допущене до негайного виконання, апелянт посилається на те, що ним в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України до суду подано заяву про роз`яснення рішення суду, що зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів критично ставиться до зазначених вище аргументів, адже положеннями статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено зупинення виконавчих дій у разі звернення учасників виконавчого провадження до суду про роз`яснення судового рішення. З урахуванням того факту, шо в даному випадку виконавче провадження вже відкрито та під час здійснення виконавчих дій державний виконавець керується нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пункт 3 частини першої статті 371 КАС України визначає, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною восьмою статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Слід зазначити, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №825/1281/16.

Зважаючи на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 через оскарження рішення в апеляційному порядку, а також з підстав відсутності у Головного управління ДПС в Одеській області трудової книжки ОСОБА_1 .

Таким чином, вбачається, що Головним управлінням ДПС в Одеській області взагалі не вчинялись будь-які дії щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області.

Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що обов`язок щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у справі №420/36878/24 Головним управлінням ДПС в Одеській області не виконано, у зв`язку з чим, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правомірно винесено постанову від 24.03.2025 ВП №77555600 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 гривень.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в апеляційній скарзі апелянтом не спростовані доводи позивача.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька