Справа № 200/3410/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року справа №200/3410/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Загацька Т.В.), складеного в повному обсязі 24 вересня 2024 року, у справі № 200/3410/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецький області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування пільгового стажу роботи, страхового стажу роботи та заробітної плати за період з 01.12.2020 по 31.03.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.11.2022 по 31.03.2024 з дня призначення пенсії 10.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи на провідній посаді за даними що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу періоди роботи з 01.12.2020 по 31.03.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.11.2022 по 31.03.2024 за кодом обліку спеціального стажу ЗПЗ014А2 з дня призначення пенсії 10.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи період роботи з 01.12.2020 по 31.03.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.11.2022 по 31.03.2024 з дня призначення пенсії 10.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області включити до розрахунку середньої заробітної плати з якої розраховується розмір пенсії ОСОБА_1 його заробітну плату з дня призначення пенсії 10.04.2024 в розмірі:

у 2020 році грудень 26505,82;

у 2021 році січень 25823,76, лютий 23976,16, березень 26705,82, квітень 13868,63, травень 21017,96, червень 20858,88, липень 21220,43, серпень 20397,98, вересень 28754,50, жовтень 22913,10, листопад 26711,93, грудень 30011,92;

у 2022 році січень 32068,15, лютий 20025,49, березень 8929,83, червень 6500,00, листопад 16491,42, грудень 19914,30;

у 2023 році - січень 12936,76, лютий 38677,43, березень 60285,09, квітень 77350,13, травень 54949,69, червень 35229,35, липень 63003,17, серпень 60153,44, вересень 68353,08, жовтень 74786,57, листопад 73693,06, грудень 43339,73;

у 2024 році - січень 41379,97, лютий 22076,29, березень 149 051,03.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області здійснити донарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу роботи, страхового стажу роботи та заробітної плати за період з 01.12.2020 по 31.03.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.11.2022 по 31.03.2024, та сплатити різницю між сплаченою та донарахованою пенсією з дня призначення пенсії 10.04.2024.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періодів ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2024 про призначення пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового та пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 01 грудня 2020 року по 21 березня 2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 200/3410/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що до розрахунку розміру пенсії не зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи з 01 грудня 2020 року по 21 березня 2024 року, оскільки підприємством не сплачені страхові внески.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою від 10.04.2024 про призначення пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання згідно 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.

Заяву позивача опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961, Головним управлінням ПФУ в Одеській області.

За результатом розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності від 10.04.2024, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу призначено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання з 28.03.2024.

Страховий стаж роботи склав 43 роки 7 місяців 22 днів (з урахуванням додаткового стажу 24 роки 1 місяць 10 днів та додаткових років за Список №1 9 років).

Пільговий стаж роботи за провідними підземними професіями та за професіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, склав 10 років 2 місяців 13 днів.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, спірні періоди мають бути зараховані до стажу позивача

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.3 ст.114 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач, зокрема, працював з 06.09.2010 по 21.03.2024 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Котляревська" Державного підприємства "Селидіввугілля".

З наданої довідки ВП "Шахта "Котляревська" ДП "Селидіввугілля" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.03.2024 №04-14/711 вбачається, що позивач працював повний робочий день за період з 20.09.2017 по 13.02.2023 за посадою гірник очисного забою, з 14.02.2023 по 21.03.2024 відрядження на дільницю №7 «Шахта 1/3 Новогродівська» гірником очисного забою.

Відповідно до Форми РС-право (в межах спірних правовідносин) періоди роботи позивача враховано по 30.11.2020 року включно, інший період роботи з грудня 2020 по березень 2024 не враховано до стажу позивача, у зв`язку з не сплатою страхових внесків.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування.

Разом з тим, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

При цьому, суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи періодів ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2024 про призначення пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового та пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 01 грудня 2020 року по 21 березня 2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 200/3410/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв