Справа № 160/19778/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
УСТАНОВИВ:
07.07.2025 року о 16 год. 54 хв. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 07.07.2025 через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в порядку статті 289-2 КАС України, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" - Якубовському Олексію Миколайовичу.
Ухвалою суду від 08.07.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Позивачем в строк визначений в ухвалі суду усунуті недоліки позовної заяви.
09.07.2025 року позивачем подані додаткові пояснення по справі.
У судовому засіданні 09.07.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Зважаючи на особливості провадження, передбачені ст.289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначені скорочені строки розгляду такої категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу за цією явкою.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Позов мотивований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис", як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг у сумі 3079401,31 гривень.
З урахуванням вимог ст. 56, 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою ТОВ «ВКФ БАЗИС» у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
У подальшому, на виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, 07.04.2025 року уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення №166/4-0436 про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу відносно ТОВ «ВКФ БАЗИС», який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
На виконання вищезазначеного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом квітня-травня 2025 року до банківських установ направлено платіжні інструкції.
Вказаний захід не призвів до повного погашення податкового боргу ТОВ «ВКФ БАЗИС».
Позивач, посилаючись на п.87.13. ст.87 Податкового кодексу України, просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" за межі України до погашення податкового боргу.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1,2
Ухвалою суду від 08.07.2025 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи на 09.07.2025 року на 09:00 год.
Цією ухвалою суду від 08.07.2025 року, відповідачу 1,2 було запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Копію ухвали суду відповідачем направлено через Електронний суд та на електронну пошту товариства.
Відповідачем 1,2 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Відповідачі 1, 2 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином.
Відзив суду на позовну заяву позивача, суду надано не було.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис" є ОСОБА_1 .
Встановлено, що станом на теперішній час в інтегрованих картках платника податків ТОВ «ВКФ БАЗИС» обліковується податковий борг на загальну суму 3 079 401,31 грн., в тому числі податковий борг, що виник у зв`язку із несплатою самостійно визначених платником податків грошових зобов`язань у розмірі 3051795,71 гривень.
З урахуванням вимог ст. 56, 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою ТОВ «ВКФ БАЗИС» у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
У подальшому, на виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України, 07.04.2025 року уповноваженою особою контролюючого органу прийнято рішення №166/4-0436 про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу відносно ТОВ «ВКФ БАЗИС», який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
На виконання вищезазначеного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом квітня-травня 2025 року до банківських установ направлено платіжні інструкції.
Вказаний захід не призвів до повного погашення податкового боргу ТОВ «ВКФ БАЗИС».
Позивач вважає, що оскільки за відповідачем обліковується борг, що перевищує 1 мільйон гривень, який не сплачений протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, позивач як контролюючий орган має право звернутися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «ВКФ БАЗИС», за межі України.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає про таке.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом
Правовими положеннями пункту 59.1. статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. (Статтю 87 доповнено пунктом 87.13 згідно із Законом №1914-IX від 30.11.2021).
Згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Як було встановлено під час судового розгляду, станом на теперішній час в інтегрованих картках платника податків ТОВ «ВКФ БАЗИС» обліковується податковий борг на загальну суму 3079401,31 грн., в тому числі податковий борг, що виник у зв`язку із несплатою самостійно визначених платником податків грошових зобов`язань у розмірі 3051795,71 гривень.
З урахуванням вимог ст. 56, 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою ТОВ «ВКФ БАЗИС» у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.
На підтвердження наявності підстав для застосування обмежувальних заходів щодо керівника юридичної особи позивачем до суду подано копію рішення від 07.04.2025 року за №166/4-0436 про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу відносно ТОВ «ВКФ БАЗИС», який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Встановлено, що на виконання вищезазначеного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом квітня-травня 2025 року до банківських установ направлено платіжні інстуркції.
Вказаний захід не призвів до повного погашення податкового боргу ТОВ «ВКФ БАЗИС».
Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що у разі несплати податкового боргу у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Матеріалами справи підтверджено, що податкову вимогу було вручено ТОВ «ВКФ БАЗИС» належним чином у встановленому порядку.
Докази оскарження податкової вимоги в адміністративному та судовому порядках відсутні, у зв`язку з чим вона не вважається відкликаною в розумінні ст.60 Податкового кодексу.
На момент звернення контролюючого органу до суду, податковий борг товариством не сплачено.
Докази вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на погашення податкового боргу, в матеріалах справи відсутні.
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Отже, оскільки обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі території України пов`язано з наявністю певних обставин, суд вважає за необхідне визначити в рішенні суду межі застосування такого заходу.
Така ж правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024 року у справі №160/5655/22.
Та підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню у вказаній вище частині.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис", Керівника юридичної особи: Якубовського Олексія Миколайовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України.
Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Базис", Керівника юридичної особи: Якубовського Олексія Миколайовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідач 2: Керівник юридичної особи: Якубовський Олексій Миколайович ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статті 255 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 289-2 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

Суддя В.В. Ільков