Справа № 640/28899/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 рокуСправа №640/28899/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови №25 від 07.09.2021р., -

УСТАНОВИВ:

07.10.2021р. (згідно відомостей Укрпошта) Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №25 від 07.09.2021р. про накладення штрафу, передбаченого ст.65 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваною постановою на позивача був накладений штраф у розмірі 60 000,00 грн. на підставі п.17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ, а саме: за відмову в допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом. Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її протиправною з наступних підстав, а саме: магазин «Делві №70», який належить позивачеві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 у Щорічному плані державного контролю Держпродспоживспілки у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік, відсутній, тому посадові особи відповідача, намагаючись провести перевірку об`єкту, з перевищенням наданих їм повноважень, у зв`язку із чим вважає, що позивач не допустив до перевірки представників відповідача правомірно; акт про не допуск до здійснення заходу державного контролю, повідомлення про час та місце розгляду справи позивач не отримував; п.17 ч.1 ст.65 чинній у редакції Закону №2042-УІІІ від 21.03.2021р. відповідальність за відмову в допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю не передбачена, вказана норма вводиться в дію з 21.03.2023р., така відповідальність існувала у попередній редакції Закону №2042-УІІІ від 21.06.2021р., тобто, на переконання позивача, законодавцем не дотримано принципу «якості закону», тому позивач не може бути притягнутий до відповідальності, яка була скасована у встановленому порядку на момент винесення оскаржуваної постанови, оскільки не має зворотної дії в часі в силу ст.58 Конституції України; щодо процедури прийняття спірної постанови, встановленої ч.9-11 ст.66 Закону №2042-УІІІ, то вважає, що позивач не був належним чином поінформований про час розгляду справи про накладення штрафу, внаслідок чого було порушено право позивача на участь у процесі прийняття рішення, всупереч вимогам п.9 ч.2 ст.2 КАС України, тому вважає, що винесена за результатами такого розгляду оспорювана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню. Також в частині наведених процедурних порушень позивач обґрунтовував свої позовні вимоги і аналогічною правовою позицією, викладеною у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №400/1317/21 від 29.09.2021р. У відповіді на відзив від 10.12.2021р. позивач послався на ті ж самі обставини і підстави, які наведені у позові, додатково вказав на те, що інформація про проведення планової перевірки відповідачем магазину позивача «Делві №70» за згаданою вище адресою не була внесена до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю), з наданої копії таблиці не можливо встановити, що дана таблиця є додатком до наказу №775 від 26.11.2020р. (а.с.1-6, 86-93).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2021р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.19).

У подальшому, 05.02.2025р. (згідно листа від 20.02.2024р. №03-19/5538/24) на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, наведена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду (а.с.112).

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025р. вказану справу було передано для розгляду судді Конєвій С.О. (а.с.113).

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєвої С.О. дана справа була прийнята до свого провадження, її судовий розгляд було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами згідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України з 11.03.2025р., а також зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази дотримання процедури прийняття оспорюваної постанови в частині, зокрема, завчасного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.114).

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, 26.02.2025р. від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні даного позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що у межах повноважень відповідача, визначених Положенням №209, Законом №877, ст.ст.18,25 Закону №2042-УІІІ на підставі наказу Держпродспоживслужби від 26.11.2020р. №775 «Про затвердження щорічного плану державного контролю Держпродспоживслужби у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік» та додатку до нього (витяг щодо інформації про наявність ТОВ «ОТПТОРГ-15» у списку суб`єктів господарювання, які підлягають здійсненню заходу державного нагляду (контролю) на 2021 рік додається) Головним управлінням було видано наказ №2359 від 09.06.2021р. на проведення планового заходу (інспектування) та направлення №2089. 17.06.2021р. уповноважена особа прибула на потужності ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 для проведення перевірки, проте, позивач не допустив посадових осіб відповідача для проведення інспектування за результатами чого був складений акт №2359-2 від 17.06.2021р. про відмову в допуску посадових осіб компетентного органу до перевірки на підставі якого був складений протокол №33 про порушення законодавства, від підписання та отримання яких позивач керуючий магазином Хоменко Юлія Володимирівна відмовилася про що зроблено відмітку у вказаному протоколі №33, даний протокол №33 разом з актом №2359-2 були направлені поштовим відправленням за трекінгом №484. 07.09.2021р. посадовою особою відповідача було винесено постанову №25 про накладення штрафу, передбаченого ст.65 Закону №2042-УІІІ. Щодо тверджень позивача про відсутність його магазину за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 у Щорічному плані державного контролю на 2021 рік, то зазначене не відповідає дійсності, оскільки дані щодо проведення планового заходу зазначаються відповідно до ст.25 Закону №2042-УІІІ у Щорічному плані (https://dpss.gov.ua/diуalnist/plani-diyalnosti). В Додатку до наказу від 26.11.2020р. №775 (лист під назвою «25м.Київ, рядок 182) скріншот сторінки додається, тобто, у позивача підстави для не допуску посадових осіб до перевірки були відсутні. Щодо тверджень позивача про те, що відповідальність за відмову в допуску посадової особи компетентного органу на час винесення постанови не передбачена, оскільки положення Закону України «Про ветеринарну медицину» №1206-ІХ набирають чинності, як завершальна стадія законодавчого процесу, з дати введення закону в дію, тобто, з 23.03.2023р., і ці норми не скасовують діючі норми Закону №2042 в редакції від 21.06.2020р. щодо харчових продуктів, оскільки вони вводяться в дію лише з 21.03.2023р. в частині ветеринарної медицини, також ці норми не припиняють здійснення контролюючим органом перевірки дотримання операторами ринку про харчові продукти та жодною з цих норм підстав звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності не передбачено, а відтак, положення Закону №2042 в редакції від 21.06.2020р. не були припинені та продовжували діяти станом на дату винесення постанови. Також щодо посилань позивача на позицію незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів відповідач зазначив, що приписи ч.1 ст.58 Конституції України стосуються фізичних осіб і на юридичних осіб не поширюються. Стосовно посилання позивача щодо порушення процедури прийняття спірної постанови за ч.9-11 ст.66 Закону №2042-УІІІ, зокрема, з приводу повідомлення позивача про розгляд справи не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду, то відповідач посилається на те, що на виконання вимог ч.10 ст.66 згаданого Закону, 19.08.2021р. на адресу позивача зазначену у ЄДР було направлено повідомлення про розгляд справи (Вих. №04.4/13316від 18.08.2021р.), який відбудеться 07.09.2021р. о 15-00 год. відправлення за трекінгом №560 та згідно до його відстеження зазначене відправлення не було вручено під час доставки та повернулося до Головного управління, з причин, які не залежали від відповідача та вважається врученим за положеннями ч.10 ст.66 Закону №2042-УІІІ. Також відповідач вказав і на те, що фактичне отримання чи неотримання повідомлення про розгляд справи про порушення Закону №2042-УІІІ адресатом не залежать від відправника та не може бути підставою для звільнення від відповідальності про що міститься і аналогічна позиція у постановах Верховного Суду від 03.10.2018р. у справі №210/954/17 та від 20.10.2020р. у справі №140/30/20. А відповідно, відповідач вважає, що позивач умисно ухиляється від отримання ним кореспонденції від відповідача, тому твердження позивача про порушення процедури повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи суперечать нормам ч.ч.10,11 ст.66 Закону №2042-УІІІ. За викладеного, вважає, що під час проведення планового заходу щодо інспектування потужності позивача за згаданою вище адресою, відповідач діяв на підставі у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, внаслідок чого виніс оспорювану постанову, яку вважає законною. У запереченнях на відповідь на відзив від 17.12.2021р. додатково зазначив, що оригінал таблиці «Щорічного плану» безпосередньо знаходиться в інтегрованій автоматизованій системі державного нагляду за посиланням: https://dpss.gov.ua/derzhavnij-naglyad-kontrol/derzhavnij-kontrol-u-sferi-bezpechnosti-ta-okremih-pokaznikiv-yakosti-harchovih-produktiv-vet-med-org-virobnictva-obigu-ta-markuvannya-org-produkciyi-virobnictva-obigu-ta-vikoristannya-kormiv/shchorichnij-plan-derzhavnogo-kontrolyu (а.с.23-40, 99-106, 118-129).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.07.2025р. у зв`язку великим навантаженням, перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період квітень, травень, червні 2025р. та, як наслідок, об`єктивну неможливість прийняття у цей період рішень у справах, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної справи було продовжено до 07.07.2025р. (а.с.168).

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 07.07.2025р., тобто у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи копій документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» 13.03.2015р. зареєстроване як юридична особа за адресою: 01001, м. Київ, вулиця Заньковецька, будинок 9/9, основним видом економічної діяльності підприємства є 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами про що свідчить зміст копії Виписки з ЄДРПОУ від 27.12.2018р., наявної у справі (а.с.8-9).

26.11.2020р. наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів № 775 було затверджено Щорічний план державного контролю Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів у сферах безпечності окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік, що додається (а.с.41, 132).

До згаданого Щорічного плану, доданого до згаданого наказу, було включено і ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою, зокрема, м. Київ, вул. Котельникова, 26 за порядковим номером 26801 (а.с.43, 133).

09.06.2021р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві був прийнятий наказ №2359 «Про проведення планового заходу (інспектування)», за змістом якого на підставі вищенаведеного Щорічного плану державного контролю на 2021 рік посадовим особам відповідача доручено здійснити плановий захід (інспектування) ТОВ «ОТПТТОРГ-15» за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 у термін з 14.06.2021р. по 30.06.2021р., предмет заходу дотримання вимог законодавства у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів (з проведенням відеофіксації) (а.с.45, 134-зворот).

Також аналогічного змісту 09.06.2021р. посадовим особам відповідача було видано направлення на проведення заходу за №2089 (а.с.46, 134).

16.06.2021р. о 14-00 год. з метою проведення планового заходу посадова особа відповідача прибула за адресою магазину ТОВ «ОТПТОРГ-15» у місті Києві по вул. Котельникова, 26, проте, представником позивача Хоменко Ю.В. (керуючою магазином) посадовій особі відповідача було відмовлено в допуску до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання законній її діяльності про що складено відповідний акт від 17.06.2021р. №2359-2, від підпису якого ОСОБА_1 відмовилася про що зроблено відповідний запис (а.с.47-58,135-140).

29.06.2021р. на підставі наведеного акту №2359-2, посадовою особою відповідача був складений Протокол №33 про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми, а саме: відмова у допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності про що свідчить зміст копії наведеного протоколу, наявного у справі (а.с.59-62,141-142).

30.06.2021р. вказані акт №2359-2 та протокол №33 були надіслані на адресу позивача (01001 м. Київ, вул. вулиця Заньковецька, будинок 9/9) та були повернуті на адресу Головного управління 06.07.2021р. з відміткою Укрпошти «відправлення не вручене під час доставки» згідно копії фіскального чеку про відправку та інформації Укрпошти за трекінгом №484 (а.с.63-64, 143).

Надалі, відповідачем було сформоване Повідомлення про розгляд справи №04.4/13316 від 18.08.2021р. про розгляд правопорушення, вчиненого позивачем згідно акту №2359-2, який відбудеться 07.09.2021р. о 15-00 год. за адресою: м. Київ, вул. Некрасова, 10/8, кабінет 9, запропоновано позивачеві з`явитися на розгляд справи, дане повідомлення було надіслано на згадану уже вище адресу позивача - м. Київ, вул. вулиця Заньковецька, будинок 9/9, 01001 засобами поштового зв`язку 19.08.2021р., що підтверджується відповідною копією фіскального чеку, наявного у справі (а.с.66, 145).

Так, згідно з відомостей, які містяться у копії трекінгу Укрпошти 560 та довідці про причини повернення відправлення від 25.08.2021р., видно, що вказане вище Повідомлення про розгляд справи/відправлення прийнято поштою у відповідача 19.08.2021р. прибуло на відділення 01001 21.08.2021р., знаходилося у точці видачі до 23.08.2021р. та повернуто відділенням пошти 01001 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» - 27.08.2021р. (а.с.66-67, 144-145).

У подальшому, 07.09.2021р. за результатами розгляду справи посадовою особою відповідача було винесено Постанову №25 про накладення штрафу, передбаченого ст.65 Закону №2042-УІІІ за змістом якої вбачається, що ТОВ «ОПТТОРГ-15» адреса потужності м. Київ, вул. Котельникова, 26 порушено п.1 ч.1 ст.16 Закону України №2042-УІІІ, п.8 ч.2 ст.20 Закону України «Про основні принципи та вимоги щодо безпечності та якості харчових продуктів», а саме: відмова у допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності, за які згідно пункту 17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, що становить суму штрафу у розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується копією наведеної постанови, наявної у справі (а.с.10-11, 68, 147).

Незгода позивача із згаданою постановою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 Закону № 877-V передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), серед іншого, зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавства про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких побічних продуктів на митну територію України визначено Законом України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» (далі - Закон № 2042-VIII).

Частиною першою статті 3 Закону № 2042-VIII встановлено, що дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють виробництво та/або обіг харчових продуктів, інших об`єктів санітарних заходів та/або кормів, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України харчових продуктів та/або кормів, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю побічних продуктів тваринного походження, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, з метою їх перевірки на відповідність законодавству про побічні продукти тваринного походження. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють органічне виробництво та/або обіг органічної продукції, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавству у сфері органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції.

Статтею 4 Закону № 2042-VIII встановлено, що до органів виконавчої влади у сфері державного контролю належать, зокрема: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини.

Згідно із приписами частин першої та другої статті 6 Закону № 2042-VIII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, затверджує, зокрема форми актів державного контролю, що застосовуються державними інспекторами та державними ветеринарними інспекторами під час інспектування та аудиту, а також форми актів відбору зразків.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужбу), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року№ 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Згідно з пунктом 7 вищезазначеного Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Таким чином, Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві, як територіальному органу Держпродспоживслужби, надано повноваження на здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Абз. 10 ст.1 Закону №877-У встановлено, що заходи державного нагляду (контролю) це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами ст.4-1 Закону №877-У визначено, що інтегрована автоматизована система державного нагляду (контролю) створюється з метою забезпечення суб`єктів господарювання та органів державної влади, органів місцевого самоврядування інформацією про заходи державного нагляду (контролю).

До інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) вносяться відомості про, зокрема, юридичних осіб - найменування, ідентифікаційний код, місцезнаходження, види діяльності, ступінь ризику від провадження господарської діяльності; річні плани проведення заходів державного нагляду (контролю) та план проведення комплексних заходів державного нагляду (контролю).

Органи державного нагляду (контролю) та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, зобов`язані вносити відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) у строки, визначені законодавством.

Частиною 7 ст.2 Закону №877-У передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» (далі - Закон №2042-УІІІ).

За визначенням, наведеним у п. 24 ч.1 ст. 1 Закону №2042-УІІІ, оператором ринку є оператор ринку харчових продуктів, оператор ринку кормів, оператор потужностей. Для цілей розділу VII цього Закону до операторів ринку також належить оператор ринку у сфері поводження з побічними продуктами тваринного походження.

У відповідності до вимог ст.25 Закону №2042-УІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що планові заходи державного контролю здійснюються відповідно до щорічного плану державного контролю.

Щорічний план державного контролю на наступний рік розробляється та затверджується компетентним органом до 1 грудня поточного року.

Щорічний план державного контролю має відповідати довгостроковому плану державного контролю, ґрунтуватися на ризик-орієнтованому підході та визначати кількість відборів зразків різних видів харчових продуктів і кормів та їх лабораторних досліджень (випробувань) за визначеними показниками.

За положеннями п.п. «а» п.4 ч.1 ст. 15 Закону №2042-УІІІ передбачено, що оператор ринку під час здійснення заходів державного контролю має право, зокрема, не допускати державних інспекторів та державних ветеринарних інспекторів до здійснення інспектування та аудиту, якщо інспектування або аудит здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності інспектування та аудиту, встановленої щорічним планом державного контролю, та за відсутності підстав для проведення позапланових заходів державного контролю.

Із аналізу наведених приписів слідує, що посадові особи органів державного нагляду (контролю) мають право на проведення планових заходів нагляду (контролю) за умови включення суб`єкта господарювання та/або його потужностей у Щорічний план державного контролю Держпродспоживслужби у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини, на відповідний рік.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16-17.06.2021р. у ході проведення посадовою особою заходу державного нагляду (контролю) суб`єкта господарювання ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою потужностей - м. Київ, вул. Котельникова, 26 з питань дотримання законодавства у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, посадовою особою позивача керуючою магазином Хоменко Ю.В. було відмовлено в допуску посадової особи відповідача до здійснення державного нагляду (контролю) на вказаному об`єкті про що був складений Акт №2359-2 від 17.06.2021р. та Протокол №33 від 29.06.2021р. про що свідчать їх копії наявні у справі (а.с.47-62,135-142).

Від підпису керуюча магазином Хоменко Ю.В. відмовилася про що міститься відповідний запис у вказаних вище акті та протоколі (а.с.58,62, 140,142).

Факт відмови у допуску посадової особи відповідача до проведення державного нагляду (контролю) на вказаному об`єкті позивачем не оспорюється та підтверджено змістом позову.

Як зазначив позивач у позові підставою для відмови в допуску посадової особи відповідача до здійснення державного нагляду (контролю) були ті обставини, що на час проведення заходу нагляду (контролю) червень 2021р. магазин «Делві №70», який належить позивачеві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 у «Щорічному плані державного контролю Держпродспоживслужби у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік» був відсутній.

Також позивач у відповіді на відзив від 10.12.2021р. зазначив, що на інспекційному порталі в інтегрованій автоматизованій системі державного нагляду (контролю) за посиланням: https://inspections.gov.ua/regulators-plans/view?ProjectsPlansSearch%5Bname%5D=&ProjectsPlansSearch%5Bcode%5D=39691520&ProjectsPlansSearch%5Baddress%5D=&ProjectsPlansSearch%5Brisk%5D=&ProjectsPlansSearch%5Bdate_start%5D=&ProjectsPlansSearch%5Btiming%5D=&planning_period_id=6®ulator_id=34 позивачем було встановлено, що у червні 2021р. взагалі відсутні будь-які планові перевірки ТОВ «ОПТТОРГ-15» (а.с.88).

Разом з тим, на підтвердження зазначеного у ході судового розгляду даної справи позивачем жодних доказів, суду не надано.

При цьому, судом було здійснено спроби перевірити вказану позивачем інформацію за згаданим вище посиланням, проте, на момент розгляду даної справи, за результатами такого пошуку «сторінку не знайдено».

В той же час, в матеріалах справи наявна копія наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 26.11.2020р. за №775, яким було затверджено Щорічний план державного контролю Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік, що додається (а.с.41, 132).

Згідно відомостей, які зазначені у Переліку суб`єктів господарювання до Щорічного плану, вбачається, що під порядковим номером 26801 ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою потужностей м. Київ, вул. Котельнікова, 26 було включено до переліку суб`єктів господарювання для проведення планового заходу державного нагляду (контролю) у 2021 році, що підтверджується копією наведеного Переліку до Щорічного плану державного контролю на 2021 рік (а.с.42-43, 132-133).

Зазначені відомості, відображені у згаданому Переліку суб`єктів господарювання про включення позивача до Щорічного плану державного контролю України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік позивачем жодними будь-якими іншими доказами не спростовано.

Вказаний наказ за №775 від 26.11.2020р. був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувався (таких доказів матеріали справи не містять).

А відтак, за умови того, що у ході судового розгляду даної справи судом встановлені обставини щодо включення потужності позивача за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 до Щорічного плану державного контролю України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини на 2021 рік, затвердженого наказом №775 від 26.11.2020р., суд приходить до висновку, що підстави для відмови в допуску посадової особи відповідача до здійснення державного нагляду (контролю) у період 16-17.06.2021р. у позивача були відсутні.

Тому слід дійти висновку, що наведені обставини, які спростовані вище дослідженими судом доказами, не можуть бути обрані обґрунтованими правовими підставами для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови.

Що стосується твердження позивача з приводу того, що на час винесення постанови відповідальність за відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю, не передбачена, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом зі змісту наказу ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 09.06.2021р. №2359 плановий захід (інспектування) ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 26 було заплановано провести у термін з 14.06.2021р. по 30.06.2021р. (а.с.45).

На виконання вказаного наказу, посадовою особою відповідача було здійснено спробу провести плановий захід контролю 16-17.06.2021р., проте, позивач відмовив у допуску посадової особи відповідача до здійснення державного контролю про що свідчить зміст акту №2359-2 від 17.06.2021р. (а.с.47).

За наслідками вчинення позивачем дій щодо відмови в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю, 07.09.2021р. було складено постанову №25 за якою за вказане порушення на підставі пункту 17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ на позивача накладено штраф у розмірі 60 000,00 грн. (а.с.10,68, 147).

Станом на момент виникнення спірних правовідносин червень-вересень 2021р. діяли приписи Закону №2042-УІІІ зі змінами і доповненнями, внесеними Законом №1206-ІХ від 04.02.2021р., який набрав чинності 21.03.2021р. про що свідчать інформаційні картки із Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, наявних у справі (а.с.71-73).

Відтак, до правовідносин у даній справі, підлягають застосуванню приписи Закону №2042-УІІІ у редакції, чинній з 21.03.2021р.

Так, як вбачається зі змісту пункту 17 частини 1 ст. 65 Закону №2042-УІІІ у редакції, чинній з 21.03.2021р. та яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (червень-вересень 2021р.) було передбачено, що оператори ринку несуть відповідальність за такі правопорушення, зокрема, відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі семи мінімальних заробітних плат (а.с.74-77).

Отже, із аналізу встановлених судом обставин слідує, що відповідальність суб`єкта господарювання за відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, станом на момент виникнення спірних правовідносин червень-вересень 2021р. була передбачена вище наведеними положеннями пункту 17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ.

Відтак, аргументи позивача про те, що на час винесення спірної постанови відповідальність за відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю не була передбачена спростовані проаналізованими вище нормами чинного законодавства, тому є неспроможними.

За викладеного, і доводи позивача про прогалини у законодавстві, не дотримання законодавцем принципу «якості закону», незворотності дії закону в часі також є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як встановлено на момент виникнення спірних правовідносин відповідальність суб`єкта господарювання за відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю була передбачена пунктом 17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ у редакції, чинній з 21.03.2021р. та в такій же редакції дана норма діє і на даний час.

Позивачем на підтвердження того, що саме положення п.17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ вводилися в дію з 21.03.2023р. (на що позивач посилається у позові) жодних належних доказів суду не надано, а судом не встановлено.

А відтак, суд приходить до висновку, що за вчинення позивачем вищенаведеного правопорушення, на позивача накладено штраф у розмірі 60 000,00 грн. на підставі п.17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ у редакції, чинній з 21.03.2021р. за оспорюваного постановою правомірно, тому правові підстави для її визнання протиправною та скасування у адміністративного суду відсутні.

Стосовно посилання позивача на порушення процедури прийняття оспорюваної постанови, передбаченої ч.9-11 ст.66 Закону №2042-УІІІ, зокрема, щодо не повідомлення позивача про розгляд справи, суд зазначає про наступне.

З приводу процедурних недоліків, які можуть стати наслідком для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови, суд вважає за необхідне врахувати правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

У приведеній постанові Верховний Суд вказав, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

З огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду, суд звертає увагу, що позивачем у ході судового розгляду справи не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оспорюваної постанови, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Також, суд вважає неспороможними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами про порушення відповідачем права позивача на його участь у прийняття оспорюваної постанови, а саме: не повідомлення позивача про розгляд справи, що, на переконання позивача, є порушенням п.9 ч.2 ст.КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 16 вказаного Закону №2042-УІІІ оператор ринку зобов`язаний, зокрема, допускати державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів та інших визначених цим Законом осіб до здійснення заходів державного контролю, за умови дотримання ними порядку здійснення державного контролю, передбаченого цим Законом.

Пунктом 17 ч.1 ст.65 Закону №2042 передбачено, що відмова оператора ринку в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

Провадження у справах про порушення юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, законодавства про харчові продукти та корми здійснюється відповідно до положень статті 66 Закону № 2042-VIII.

За змістом вказаної статті, штраф за порушення законодавства про харчові продукти та корми може бути накладено протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Справа розглядається не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання відповідною посадовою особою протоколу та інших матеріалів справи.

За письмовим клопотанням особи, щодо якої складено протокол, розгляд справи відкладається, але не більше ніж на десять робочих днів, для подання нею додаткових матеріалів або з інших поважних причин (ч. 9 ст. 66).

Час і місце розгляду справи повідомляються особі, щодо якої складено протокол, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду. Повідомлення про час і місце розгляду справи вручається особі, щодо якої складено протокол, або її представникові під розписку або надсилається їй рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Повідомлення про час і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою (ч. 10 ст. 66).

Справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 11 ст. 66).

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 66 Закону №2042-УІІІ за результатами розгляду справи головний державний інспектор виносить одну з таких постанов: 1) про накладення штрафу; 2) про закриття справи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже, із аналізу наведених приписів чинного законодавства слідує, що справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, у разі подання письмового клопотання особою, щодо якої складено протокол, розгляд справи відкладається, але не більше ніж на десять робочих днів, для подання нею додаткових матеріалів або з інших поважних причин.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Як свідчать матеріали справи, 30.06.2021р. акт №2359-2 та протокол №33 були надіслані на адресу позивача (01001 м. Київ, вул. вулиця Заньковецька, будинок 9/9) та були повернуті на адресу Головного управління 06.07.2021р. з відміткою Укрпошти «відправлення не вручене під час доставки» згідно копії фіскального чеку про відправку та інформації Укрпошти за трекінгом №484 (а.с.63-64, 143).

Надалі, відповідачем було сформоване Повідомлення про розгляд справи №04.4/13316 від 18.08.2021р. про розгляд справи про правопорушення, вчиненого позивачем згідно акту №2359-2, який відбудеться 07.09.2021р. о 15-00 год. за адресою: м. Київ, вул. Некрасова, 10/8, кабінет 9, запропоновано позивачеві з`явитися на розгляд справи.

Дане Повідомлення було надіслано на згадану уже вище адресу позивача - м. Київ, вул. вулиця Заньковецька, будинок 9/9, 01001 засобами поштового зв`язку 19.08.2021р., що підтверджується відповідною копією фіскального чеку, наявною у справі (а.с.66, 145).

Так, згідно з відомостей, які містяться у копії трекінгу Укрпошти 560 та довідці про причини повернення відправлення від 25.08.2021р., видно, що вказане вище Повідомлення про розгляд справи/відправлення прийнято поштою у відповідача 19.08.2021р. прибуло на відділення 01001 21.08.2021р., знаходилося у точці видачі до 23.08.2021р. та повернуто відділенням пошти 01001 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» - 27.08.2021р. (а.с.66-67, 144-145).

Отже, ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві, направляючи рекомендовані поштові відправленням (акт та протокол про правопорушення, повідомлення про розгляд справи про порушення вимог Закону №2042-УІІІ), за місцезнаходженням позивача, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в розумінні ч. 10 ст. 66 Закону №2042-УІІІ повідомив про час і місце розгляду справи не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду.

Крім того, судом враховується і те, що повідомлення про час і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням юридичної особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою (ч. 10 ст. 66).

Відтак, за викладених обставин з урахуванням вимог ч.10 ст.66 Закону №2042-УІІІ позивач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, оскільки відповідач вжив всіх залежних від нього заходів з метою належного повідомлення позивача про розгляд справи, що підтверджено вищенаведеними встановленими судом обставинами, які позивачем не спростовані.

Що стосується добросовісності поведінки позивача у даних правовідносинах, то суд вважає, що, не отримавши у відділенні пошти 01001 рекомендовані поштові відправлення відповідачем адресовані позивачеві у встановлені строки, позивач фактично ухилився від обов`язку отримувати поштову кореспонденцію від суб`єкта владних повноважень, що не може бути визнано судом добросовісною поведінкою позивача.

За викладених обставин та враховуючи, що позивач не забезпечив отримання рекомендованих поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцезнаходженням у встановлені строки, що є недобросовісною поведінкою позивача, вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів, направлених на повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку, що позивач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у розумінні ч.10 ст.66 Закону №2042-УІІІ, а відтак, процедура повідомлення позивача про розгляд справи відповідачем є дотриманою.

Отже, відповідач у даних правовідносинах забезпечив дотримання права позивача на участь його у прийнятті рішення у відповідності до вимог пункту 9 ч.2 ст. 2 КАС України.

Тому, оспорювана постанова не може бути визнана судом протиправною та скасована через процедурні порушення, які судом не виявлені, а позивачем жодними доказами не підтверджені, навпаки, вище наданими відповідачем дослідженими судом доказами спростовані.

У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Разом з тим, у ході судового розгляду даної справи протиправність оспорюваної постанови з урахуванням встановлених судом вищенаведених обставин та аналізу положень чинного законодавства позивачем жодними належними, достатніми та допустимими доказами не доведена.

Судом критично надається оцінка аргументам позивача з приводу того, що станом на момент виникнення спірних правовідносин відповідальність за відмову в допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю не була передбачена, а п.17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ з урахуванням змін та доповнень, внесених Законом №1206-ІХ вводився в дію з 21.03.2023р., з огляду на те, що, як досліджено судом вище, норми Закону №1206-ІХ від 04.02.2021р. не скасовували діючі норми Закону №2042-УІІІ у редакції від 21.06.2020р. щодо харчових продуктів, оскільки вони вводилися в дію лише з 21.03.2023р. в частині ветеринарної медицини, а відтак, п.17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ не зазнав змін та на момент виникнення спірних правовідносин був діючим, що підтверджено вище дослідженими судом інформаційними картками з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (а.с.71-73).

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, доводи позивача з приводу того, що інформація про проведення планової перевірки відповідачем магазину позивача «Делві №70» за згаданою адресою не була внесена до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю), з огляду на те, що, по-перше, таких доказів позивачем суду не надано; по-друге, наведені позивачем обставини не звільняють позивача від відповідальності за відмову в допуску посадової особи відповідача до здійснення державного нагляду (контролю) за пунктом 17 ч.1 ст.65 Закону №2042-УІІІ.

Окрім того, є і безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача з приводу необхідності застосування у даних правовідносин правової позиції, викладеної у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021р. у справі №400/1317/21, оскільки обов`язковому врахуванню адміністративними судами у подібних правовідносинах підлягають лише правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України.

Також судом не може бути здійснено перевірку інформації за посиланнями, які зазначені учасниками справи у відповіді на відзив та у запереченнях на відповідь на відзив, з огляду на те, що ці посилання відображають помилку «404» або зазначають що її не знайдено, а відтак, вказані посилання не можуть бути визнані належними доказами у розумінні ст.73 КАС України.

Інші аргументи позивача уважно вивчені судом, однак не беруться до уваги, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови за критеріями, визначеними у ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаної оспорюваної постанови відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не підтверджено та не доведено жодними доказами, порушення відповідачем прав та інтересів позивача при прийнятті оспорюваної постанови, а тому обґрунтовані правові підстави для її визнання протиправною та скасування у адміністративного суду відсутні.

Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Приймаючи до уваги все вищевикладене у задоволенні позову позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 2270,00 грн. понесених згідно платіжного доручення №22699 від 12.10.2021р. (а.с.13), суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову такі судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень, тому такі судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 52, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови №25 від 07.09.2021р. - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва