Справа № 160/15723/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
29.05.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції", з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 40 о/с «По особовому складу» Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» від 05.05.2025 року щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0011854), викладача Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» за п. 8 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій), з 06 травня 2025 року;
- поновити мене, ОСОБА_1 на посаді викладача Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції»;
- стягнути з Державного бюджету України за рахунок фінансування Держаного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» на мою користь судові витрати, понесені у справі, у тому числі на оплату витрат професійної правничої допомоги, наданої адвокатом, що будуть документально підтверджені до завершення її розгляду.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024р. у справі № 160/6477/23 його було поновлено на службі в поліції на посаді викладача Державного закладу професійної ( професійно технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» та скасовано наказ Державного закладу професійної ( професійно технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» № 40 о/с від 20.03.2023р., яким його було звільнено зі служби. Відповідно до наказу Криворізької академії патрульної поліції від 13.05.2024 № 52/ос капітана поліції ОСОБА_1 було увільнено від проходження служби в Національній поліції України з 26 травня 2023 року у зв`язку з прийняттям на військову службу, зі збереженням місця служби та посади. Закон України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції. Відповідно до ст. 119 КЗпП, за мобілізованими працівниками, під час дії особливого періоду на строк до його завершення або до дня фактичного звільнення зберігають місце роботи і посаду на підприємстві, на якому вони працювали на час призову. Крім того, з моменту призову на службу, а саме з 26.05.2023 року і по теперішній час позивач не виконував обов`язки поліцейського, а відтак не суміщав службу в Національній поліції зі службою в Збройних Силах України. Разом з цим, збереження робочого місця та посади, тобто дотримання роботодавцем гарантій визначених ч. 3 ст. 119 КЗпП України не може вважатись одночасним проходженням військової служби та служби в поліції. Наведені обставини, на думку позивача, вказують про протиправність оскаржуваного рішення та необхідність його скасування.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
09.06.2025 року Державним закладом професійної ( професійно технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» було надано до суду письмовий відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі з огляду на наступне. Так, капітан поліції ОСОБА_1 , викладач Криворізької академії патрульної поліції» наказом Криворізької академії патрульної поліції від 20 березня 2023 року № 40/ос був звільнений зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) на підставі наказу Криворізької академії патрульної поліції від 20.03.2023 № 4/ст. На виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №160/6477/23 Позивач був поновлений на службі та увільнений зі служби на підставі ст. 119 КЗпП відповідно до наказу Криворізької академії патрульної поліції від 13 травня 2024 року № 52/ос з 26 травня 2023 року. Водночас, 26 квітня 2025 року Академія отримала лист з довідкою Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26 квітня 2025 року №3523, про те що Позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його призначено на посаду старшого механіка-водія 3-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4 го батальйону спеціального призначення, що свідчить про зарахування позивача до особового складу на службу до іншого відомства на постійній основі. Це є об`єктивною і достатньою підставою для звільнення зі служби в порядку п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію", що стало підставою для видання наказу Академії від 05 травня 2025 року №40 о/с «по особовому складу» про звільнення позивача з поліції за п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).
Пунктом 8 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнення зі служби в поліції поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств ( організацій).
Частиною 6 ст. 59 Закону України № 580-VIII, передбачено, що поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та які перебувають на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції на спеціальному обліку. Отже, поліцейські не можуть одночасно перебувати на двох обліках, військовому (проходити військову службу) та спеціальному в поліції (проходити службу в поліції), що у силу регулювання та завдань, є взаємовиключним.
Наведені обставини вказують на правомірність прийнятого наказу про звільнення ОСОБА_1 та з огляду на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
12.06.2025 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову. Так, позивач посилається на частину другу статті 39 Закону № 2232-ХІІ, якою передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 КЗпП України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту». Зважаючи на викладене позивач наполягає на протиправності оскаржуваного наказу та просить задовольнити позовні вимоги.
16.06.2025 року Державним закладом професійної ( професійно технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» було надано до суду заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зауважує, що служба в Національній гвардії України не є тимчасовим увільнення, а іншою формою публічної служби, на якій останній перебуває. Окрім наведеного наголошує, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми не КЗпП України, а спеціального законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2015 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було прийнято на службу до Національної поліції до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1 о/с.
20.03.2023 було видано наказ Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» № 40/ОС «По особовому складу» про звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 , викладача, з 20.03.2023.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі №160/6477/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №160/6477/23 апеляційну скаргу задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі №160/6477/23 скасовано, та ухвалено нову постанову про задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» № 4/СТ від 20.03.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності викладача ОСОБА_1 » в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» № 40 о/с від 20.03.2023 щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , викладача, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 20.03.2023.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції».

На виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі №160/6477/23 позивач був поновлений на службі.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України старший солдат ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.05.2023.

Довідкою №1469 від 20.02.2025 року підтвердження проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14 січня 2025 року ОСОБА_1 .

26 квітня 2025 року Академія отримала лист з довідкою Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26 квітня 2025 року №3523, про те, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його призначено на посаду старшого механіка-водія 3-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 4 го батальйону спеціального призначення.

Відповідно до наказу Криворізької академії патрульної поліції від 05.05.2025 №40/ос, капітан поліції ОСОБА_1 був увільнений від проходження служби в Національній поліції України з 06 травня 2025 року за п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерства і відомств ( організацій).

Не погоджуючись з наказом про звільнення зі служби в поліції та вважаючи його протиправним позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію.

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави;

12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Відповідно до Конституції України, зокрема статті 65, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ст. 2 Закону №2232).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону №2322, громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 КЗпП України, а також ч. 1 ст. 53 і ч. 2 ст. 57 Закону України «Про освіту», ч. 2 ст. 44, ч. 1 ст. 54 і ч. 3 ст. 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту».

Як передбачено статтею 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Нормами Закону не врегульовано порядок збереження робочого місця за поліцейським, що призваний на військову службу під час мобілізації. Водночас, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відтак, у даному випадку застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31 жовтня 2019 року у справі №825/598/17 та від 16 липня 2020 року у справі №400/2884/18.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, з моменту призову на військову службу, за громадянами України, які були призвані на військову службу під час мобілізації на строк до її закінчення зберігаються: місце роботи, посада та середній заробіток на підприємстві, установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності, у яких вони працювали на час призову.

На думку суду, гарантії, встановлені ч. 3 ст. 119 КЗпП України, спрямовані забезпечення права громадян на працю та її оплату, які повинні виконати свій конституційний обов`язок захисту Батьківщини.

При цьому суд вважає, що призов на військову службу під час мобілізації не є тотожним з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій), на яку посилається відповідач, як на підставу звільнення ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що позивач був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, а тому на нього поширювалися гарантії, передбачені ст. 119 КЗпП України. Тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 119 КЗпП України, суд вважає, що Криворізька академія патрульної поліції не мала права звільняти ОСОБА_1 зі служби в поліції, в тому числі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 30.09.2020 у справі №580/2339/19, критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначені в статті 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 40 о/с «По особовому складу» Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» від 05.05.2025 року щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0011854), викладача Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» за п. 8 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій), з 06 травня 2025 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді викладача Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції».

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук