Справа № 420/10382/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 25.01.2025 року про звільнення його з військової служби на підставі абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 25.01.2025 року про звільнення його з військової служби на підставі абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що він звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби, оскільки його брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, однак рапорт позивача не розглянутий, тобто, відповідачем допущена протиправна бездіяльність.

Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що ним фактично рапорт розглянутий та прийняте відповідне рішення від 03.04.2025 року №3/12/12-2817, яким відмовлено позивачу у звільненні з військової служби з обґрунтуванням причин відмови.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України рапорт про звільнення його з військової служби за абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Зазначений рапорт за даними відстеження листування «Укрпошти» вручений одержувачу 27.01.2025 року, однак Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України наполягає на тому, що зазначене в інформації про відстеження листування поштове відділення не обслуговує відповідача та ним цей рапорт не отриманий.

В подальшому представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з адвокатським запитом від 24.02.2025 року, в якому просив повідомити результати розгляду рапорту позивача від 25.01.2025 року.

На цей запит відповідачем надана відповідь від 14.03.2025 року №3/12/12-2037 про те, що рапорт ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не надходив та для розгляду питання щодо звільнення позивача з військової служби необхідно подати рапорт та документи, які підтверджують підстави для звільнення.

Представником позивача 28.03.2025 року направлений на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України лист, в якому зазначено про наявність даних «Укрпошти» щодо отримання рапорту, з проханням вжиття заходів щодо належної реєстрації рапорту. До цього листа було надано копії всіх наявних у позивача документів та рапорту.

На цей лист від 28.03.2025 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила представника позивача про неналежне складання рапорту, відсутність доказів отримання відповідачем рапорту, однак щодо розгляду питання звільнення позивача з військової служби за абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, зазначила про відсутність підстав для звільнення.

В відповіді від 03.04.2025 року №3/12/12-2817 зазначено, що п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено перелік сімейних обставин та інших причин на підставі яких військовослужбовець звільняється з військової служби, зокрема, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

З наданих копій свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено, що вони є рідними братами.

Відповідно до копії витягу з протоколу засідання ВЛК Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №26 від 30.01.2019 року захворювання брата позивача, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть, посвідченням учасника бойових дій, медичними та військовими документами, - захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом батьківщини.

Зазначений висновок засвідчує та підтверджує, що у ОСОБА_2 смерть настала від встановленої хвороби, тобто, він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не загинув або пропав безвісті під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, як це визначено нормою п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що не дає права на звільнення позивача з військової служби.

Позивач зазначає в позові, що відповідь по суті рапорту відсутня, а тому він звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його розглянути рапорт.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно до абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Позивач 25.01.2025 року направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України рапорт про звільнення його з військової служби за абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який за твердженнями відповідача військовою частиною не отриманий, та представник позивача повторно направив рапорт з листом від 28.03.2025 року.

Відповідно до п. 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 03.04.2025 року №3/12/12-2817 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовила ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки смерть брата позивача від хвороби не підпадає під визначення загинув під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем фактично рапорт позивача розглянутий, військовою частиною надана оцінка тим документам, які були долучені до рапорту та відмовлено позивачу у задоволенні його рапорту, а також звільнення з військової служби за абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку позивач в позові зазначає саме про не розгляд рапорту про звільнення і просить визнати бездіяльність щодо не розгляду рапорту, однак в спірних правовідносинах рапорт відповідачем розглянутий, позивачу відмовлено у звільненні з військової служби з оцінкою доданих до рапорту документів та обґрунтуванням причин такої відмови.

Враховуючи зазначені обставини, суд не вбачає бездіяльності відповідача та, в даному випадку, відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання його вчинити дії з розгляду рапорту, який фактично розглянутий.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 25.01.2025 року про звільнення його з військової служби на підставі абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 25.01.2025 року про звільнення його з військової служби на підставі абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, чий рідний брат загинув під час безпосередньої участі у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.