Справа № 990/312/25
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 липня 2025 року

м. Київ

справа №990/312/25

адміністративне провадження №П/990/312/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Стеценка С.Г., Чиркіна С.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася з до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (03109, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, 9; далі також - Комісія, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12.03.2025 №48/зп-25, яким затверджено кодовані результати практичного завдання, виконаного 24 та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), в частині кодованих результатів ОСОБА_1 (пункт 26 додатку: код кандидата 0011140 бал - « 58»; пункт 195 додатку: код кандидата 0090975, бал - « 49»);

- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 та 4 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №49/зп-25 від 12.03.2025, в частині затвердження декодованих результатів практичного завдання, затвердження результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання та відмови в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Досьє та проведення співбесіди» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести повторне оцінювання виконаного 25.02.2025 ОСОБА_1 практичного завдання - тип 2 (перше та друге модельне судове рішення) (код кандидата 0090975; код кандидата 0011140), з урахуванням висновків суду.

В обґрунтуванні зазначених вимог позову наводяться доводи про те, що оскаржені рішення Комісії в частині визначенні результатів етапу конкурсу - «виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду» стосовно ОСОБА_1 прийнятті відповідачем з порушенням норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), норм Закону України від 02.06.2016 № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» та прийнятих Комісією рішень щодо порядку та умов проведення Конкурсу.

Позивачка вважає такі рішення Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання невмотивованими з огляду на те, що такі обгрунтовані суто посиланням на показник арифметичного значення результату оцінювання. При цьому з екзаменаційних відомостей неможливо встановити, яка кількість балів була виставлена членами Комісії за кожен елемент виконаного ним практичного завдання, що свідчить про відсутність доказів того, що оцінювання здійснювалось відповідно до Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту (далі - Методичні вказівки № 228/зп-24), затверджених рішенням Комісії від 17.07.2024 № 228/зп-24, та, відповідно, вказує на відсутність належного обґрунтування/мотивування виставлених йому балів.

Іншою підставою для визнання рішень такими, що прийняті з порушенням процедури їх прийняття, позивач вважає ті обставини, що відповідно до екзаменаційної відомості, один із членів ВККС, який здійснював оцінювання датою нарахування балів та підпису відомості зазначив 09.03.2025, який є вихідним днем.

Крім того, заявила клопотання про поновлення звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у цій справі, Верховний Суд виходить з такого.

Частини перша, друга ст. 55 Конституції України встановлюють, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди (ч. 5 ст. 125 Конституції України).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів визначає Кодекс адміністративного судочинства України, який також встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, що закріплене у нормах статті 1 цього Кодексу.

За змістом приписів ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина третя цієї ж статті визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, згідно з ч. 8 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.

Статтю 122 КАС України доповнено частиною восьмою згідно із Законом України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», який набрав чинності 30.12.2023.

Беручи до уваги положення ч. 3 ст. 3 КАС України, за якими провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а також враховуючи визначений позивачкою предмет спору, який стосується оскарження рішення ВККС України, прийнятого під час процедури проведення конкурсу на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та той факт, що позов поданий 04.07.2025, тобто після набрання чинності Законом України від 09.12.2023 № 3511-IX та під час дії ч. 8 ст. 122 вказаного Кодексу, Верховний Суд констатує, що у цьому випадку для звернення до суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли ОСОБА_1 дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, колегія суддів підкреслює, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

Верховний Суд звертає увагу, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Подібні за змістом висновки щодо застосування вищезгаданих норм права викладались Верховним Судом в ухвалах від 11.07.2022 у справі № 990/102/22 та від 01.08.2023 року у справі № 990/139/23, розглянутих цим Судом як судом першої інстанції, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду у вказаних справах від 08.12.2022 та від 26.10.2023 відповідно, ухвалених за результатом їх апеляційного перегляду.

У справі ж, що розглядається, позивачка оскаржує рішення, прийняті Комісією 12.03.2025 за № 48/зп-25 та № 49/зп-25, якими затверджені кодовані результати практичного завдання, виконаного 24 та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23, затвердженні декодованих результатів практичного завдання, затвердження результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання та відмови в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах цього ж конкурсу.

Верховний Суд звертає увагу, що інформація про результати кваліфікаційного іспиту є загальнодоступною та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що передбачено ч. 8 ст. 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з положеннями пункту 195 параграфу 15 розділу ІІІ Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням ВККС України від 13.10.2016 № 81/зп-16 (в редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19.10.2023 № 119/зп-23; зі змінами), рішення Комісії за результатами засідань Комісії оприлюднюються на веб-сайті Комісії не пізніше п`яти робочих днів після складання їх повного тексту та підписання членами Комісії.

У тексті позовної оскаржені позивачка сама вказує, що оспорювані рішення ВККС України були розміщені на цьому вебсайті у день їх прийняття - 12.03.2025 та були загальнодоступними до перегляду, перебували у вільному доступі.

З урахуванням вищевикладених обставин, позивачка, будучи обізнаною з умовами проведення конкурсу, в якому вона брала участь, та визначеним у законі порядком оприлюднення інформації про результати кваліфікаційного іспиту й рішень Комісії, прийнятих у межах вказаної конкурсної процедури суддівської кар`єри, не мала перешкод для того, щоб своєчасно дізнатись про факт прийняття спірних рішень Комісією.

Оспорені ОСОБА_1 рішення Комісії були оприлюднені у встановленому законом порядку в повному обсязі разом з усіма додатками до вказаних рішень, у зв`язку з чим позивачка не мала перешкод для того, щоб ознайомитись з вказаними актами ВККС України (їх змістом) та додатками до них й установити наявність або відсутність відповідних мотивів.

Зважаючи на те, що підстави свого позову ОСОБА_1 обґрунтовує саме невмотивованістю спірних рішень, то, з урахуванням вищевикладених обставин, Верховний Суд вважає, що про порушення своїх прав позивачка могла дізнатись саме з дня їх оприлюднення, тобто з 12.03.2025.

Тому Верховний Суд вважає, що починаючи саме з зазначеної дати у цьому конкретному випадку належить обраховувати строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження таких рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи зазначені вище мотиви та обставини, а також встановлені процесуальним законом правила обчислення процесуальних строків, Верховний Суд висновує, що останнім днем строку звернення до адміністративного суду у цьому випадку є 11.04.2025.

За даними автоматизованої системи документообігу суду позовна заява ОСОБА_1 подана 04.07.2025, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, визначеного у ч. 8 ст. 122 КАС України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку про те, що Кодекс адміністративного судочинства України закріплює імперативне правило про те, що позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, чітко визначає строк, у межах яких усі зацікавлені особи можуть реалізувати гарантоване Конституцією та законами України право на звернення до суду, унормовує юридичні наслідки пропуску такого строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду, за загальним правилом, починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний закон передбачає можливість поновлення строку звернення до адміністративного суду лише уразі, якщо цей строк було пропущено з поважних причин, при цьому не надає визначення терміну «поважні причини».

У судовій практиці Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22 та від 26.10.2023 у справі № 990/139/23, наведені правові позиції про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Ці критерії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами ст. 44 КАС України передбачений обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду підкреслювала й те, що такими положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасників справи, який зобов`язує їх діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Встановлення ж процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на вищевикладене, Верховний Суд констатує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, у продовж яких особа може просити про судовий захист своїх прав, свобод та інтересів.

Установлення чітко зафіксованого темпорального критерію реалізації права на судовий захист у публічно - правових відносинах обумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у цих відносинах. Подібна за змістом правова позиція викладена й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023 у справі № 990/139/23.

Строк звернення до адміністративного суду, в разі його пропуску, може бути поновлений лише за наявності поважних причин, що об`єктивно завадили його дотриманню. Їх існування має бути підтверджене належними, допустимим, достатніми та достовірними доказами. Доводити поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду повинна зацікавлена особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ поза межами вказаного строку.

Нор У.М. у позовній заяві та у клопотанні просить поновити пропущений нею строк звернення до суду з цим позовом, а причини пропуску вказаного строку - визнати поважними.

Такі вимоги обґрунтовані тим, що про порушення своїх прав позивачка дізналась після 17.06.2025 - за наслідком прийняття Верховним Судом рішення у справі № 990/143/25 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а також у зв`язку із отримання від ВККС України відповіді на її заяву від 01.06.2025 (без наведення змісту та долучення до матеріалів позову копії такого листа-відповіді).

У контексті наведеного стверджує, що до цього моменту їй були невідомі фактичні підстави, які б могли свідчити про недобросовісність та протиправність дій Комісії при оцінюванні кандидатів за наслідками проходження етапу «виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду».

Утім, Верховний Суд, з огляду на підстави поданого ОСОБА_1 позову та наведені у їх обґрунтування обставини, відзначає, що порушення своїх прав позивачка пов`язує саме з невмотивованістю оскаржених у цій справі рішень Комісії, про що вона могла дізнатись з моменту публічного оприлюднення на офіційному вебсайті ВККС України таких рішень у повному обсязі разом з додатками до них. Докази про існування об`єктивних перешкод у цьому до Суду не надані.

У позовній заяві, зокрема й у частині обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачка не заперечує фактичної обізнаності з оскарженими нею рішеннями відповідача.

Проте отримана у відповідь на інформаційний запит вищевказані документи не є невід`ємною частиною оспорюваних рішень Комісії та не впливають на їх зміст. Варто наголосити й на тому, що предметом спору у цій справі охоплюються безпосередньо рішення Комісії, і саме до них релевантний спірним правовідносинам закон висуває вимогу стосовно вмотивованості, яка, на думку позивачки, Комісією не дотримана.

У зв`язку з цим колегія суддів критично оцінює твердження позивачки про те, що про порушення своїх прав вона дізналась не в день ознайомлення зі спірними рішеннями та додатками до них, а в день отримання від Комісії відповіді на свій запит та ухвалення Судом рішення в іншій судовій справі, учасником якого ОСОБА_1 не є.

Тому Верховний Суд не визнає поважними вказані позивачкою причини пропуску нею строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Аналогічний підхід при вирішенні питання щодо дотримання особою строку для зверненням із позовом у подібному спорі наведений в ухвалі Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 990/287/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).

У підсумку Верховний Суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії належить залишити без руху відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України з наданням позивачці десятиденного з дня вручення їй цієї ухвали строку для наведення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 171, 241, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: для подання до Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та документа про сплату судового збору у повному обсязі.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав та в порядку, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й не оскаржується.

Суддя - доповідач М.В. Кравчук

Судді А.А. Єзеров

Н.В. Коваленко

С.Г. Стеценко

С.М. Чиркін