Справа № 380/10245/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, починаючи з 09.11.2024 та у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 для забезпечення індексації пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести починаючи з 25.11.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197 та 1,0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що є отримувачем пенсії за віком з 2021 року. При призначенні пенсії їй враховано показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн. Позивач стверджує, що всупереч вимогам статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, Відповідач не здійснив належну індексацію її пенсії з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.03.2025. Замість того, щоб збільшити показник середньої заробітної плати (9118,81 грн) на відповідні коефіцієнти індексації, встановлені постановами Кабінету Міністрів України, Відповідач протиправно встановив їй фіксовані доплати, що призвело до заниження розміру пенсійної виплати.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що порушує її право на належний соціальний захист, посилаючись на норми Конституції України, спеціального пенсійного законодавства та практику Верховного Суду з аналогічних питань.

Ухвалою від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Ухвала про відкриття провадження отримана Відповідачем через підсистему «Електронний суд» 26.05.2025.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену у 2021 році відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

При обчисленні розміру пенсії Позивача при її призначенні Відповідачем врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки, у розмірі 9118,81 грн.

Відповідач не здійснив перерахунок пенсії Позивача з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.03.2025 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (9118,81 грн) на коефіцієнти збільшення, встановлені постановами Кабінету Міністрів України: № 118 від 16.02.2022 (коефіцієнт 1,14), № 168 від 24.02.2023 (коефіцієнт 1,197), № 185 від 23.02.2024 (коефіцієнт 1,0796) та № 209 від 25.02.2025 (коефіцієнт 1,115).

Натомість, як встановлено з листа Відповідача від 24.04.2025 №8903-8959/Г-52/8-1300/25, Позивачу встановлено щомісячні доплати до пенсії (а.с. 14-15).

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це конституційне право є фундаментальним і не може бути обмежене чи скасоване підзаконними актами.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Оскільки Відповідач не подав відзив, він не виконав свого процесуального обов`язку довести правомірність своєї бездіяльності.

Суд, оцінюючи оскаржувану бездіяльність Відповідача на відповідність критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Аналіз правового регулювання індексації пенсій.

Право Позивача на індексацію пенсії є державною соціальною гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності пенсіонерів в умовах зростання цін. Це не дискреційна виплата, а законодавчо встановлений обов`язок держави.

Стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ прямо відносить індексацію доходів населення до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього ж Закону є обов`язковими для всіх державних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Ключовою нормою, що регулює механізм щорічної індексації пенсій, призначених за Законом № 1058-IV, є частина друга статті 42 цього Закону, яка встановлює: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини».

Аналіз цієї норми дозволяє зробити кілька беззаперечних висновків. По-перше, індексація є щорічною та обов`язковою. По-друге, об`єктом індексації (величиною, що підлягає збільшенню) є не загальний розмір пенсії, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії. По-третє, законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження визначати лише розмір та порядок такого збільшення (тобто коефіцієнт), але не змінювати сам об`єкт індексації.

Таким чином, закон імперативно встановлює єдиний механізм індексації збільшення саме того показника середньої заробітної плати, який був застосований при первинному обчисленні пенсії, на відповідний коефіцієнт.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України щорічно приймає постанови, якими затверджує коефіцієнт збільшення. У спірні періоди це були:

Постанова КМУ від 16.02.2022 № 118, якою з 01.03.2022 встановлено коефіцієнт 1,14.

Постанова КМУ від 24.02.2023 № 168, якою з 01.03.2023 встановлено коефіцієнт 1,197.

Постанова КМУ від 23.02.2024 № 185, якою з 01.03.2024 встановлено коефіцієнт 1,0796.

Постанова КМУ від 25.02.2025 № 209, якою з 01.03.2025 встановлено коефіцієнт 1,115.

Відповідач, всупереч прямій нормі закону, не застосував ці коефіцієнти до показника середньої заробітної плати Позивача (9118,81 грн), а натомість встановив їй фіксовані доплати.

Суд вважає такі дії протиправними, оскільки підзаконний нормативно-правовий акт (постанова КМУ) не може змінювати чи скасовувати механізм, встановлений законом, який має вищу юридичну силу. Це є порушенням принципу ієрархії нормативно-правових актів. Положення постанов КМУ, які встановлюють певні доплати, стосуються тих категорій пенсіонерів, чий розмір пенсії після проведення індексації за загальним правилом збільшується на суму, меншу за гарантований мінімум, або тих, чиї пенсії не підлягають індексації на загальних підставах. Вони не скасовують обов`язку пенсійного органу першочергово провести перерахунок саме шляхом збільшення показника середньої заробітної плати.

Ця позиція повністю узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Відповідача щодо непроведення належного перерахунку пенсії Позивача є протиправною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Оскільки позов задоволено повністю, ці витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 19, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, починаючи з 09.11.2024 та у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 для забезпечення індексації пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) провести починаючи з 21.11.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197 та 1,0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та провести виплату сум пенсії з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 липня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.