Справа № 686/10165/25
Суддя: Чевилюк З. А.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/189/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Козубович А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу № 686/10165/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови.

Позивач вказав, що є військовослужбовцем і перебуває з 05.12.2024р. на військовій службі у зв`язку з мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

08 квітня 2025 року Працівниками Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено дружину позивача про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього коштів у сумі понад дев`ятнадцять тисяч гривень, у зв`язку з наявністю постанови у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУАП від 29 листопада 2024 року №21645, що складена ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.11.2024 року відповідач визнав його винним у порушенні вимог ст.210-1 КУАП та наклав на нього штраф у сумі 17000,00 грн.

Вказану постанову вважає безпідставною, протиправною, незаконною та такою, що прийнята всупереч порядку, визначеному нормами КУАП, з порушенням його прав та свобод як людини і громадянина, і як наслідок, такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, з оскаржуваної постанови вбачається, що 25.11.2024 р. відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення №601 за ч.3 ст.210-1 КУАП, де зазначено, що ОСОБА_1 , який перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , був затриманий і доставлений працівниками Національної поліції України; також вказано, що відсутній військово-обліковий документ військовозобов`язаного; зазначено, що ОСОБА_1 надав пояснення до протоколу, що був позбавлений волі та примусово доставлений невідомими особами без будь-яких підстав та повноважень.

Таким чином, в оскаржуваній постанові відповідач посилається на відсутність у нього військово-облікового документа попри те, що у нього наявний даний військово-обліковий документ №8 (відповідає номеру у Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних), виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому відповідачем 17.11.2024р. проставлено відмітку про взяття його на військовий облік, а 27.11.2024р. відмітку про зняття його з військового обліку.

Оскільки така можливість у відповідача була, враховуючи, що у вказаному реєстрі він був на обліку з 17.11.2024р., а також раніше обліковувався в ТЦК як офіцер запасу, відповідач не мав права з цієї підстави притягувати його до адміністративної відповідальності.

Після зняття його з обліку 27.11.2024 р., без повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідач, якому достовірно було відомо, що він незаконно утримувався зачиненим у підвальному приміщенні обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.11.2024 за його відсутності незаконно розглянув справу та притягнув його до адміністративної відповідальності.

Зокрема, 29.11.2024 відповідача визнано винним за ч.3 ст.210-1 КУАП та в подальшому подано постанову на примусове виконання.

Крім того, позивач просить поновити строк на оскарження постанови №21645 по справі про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 року.

Ухвалою від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Строк на оскарження постанови поновлено, з метою забезпечення права позивача на захист прав та законних інстересів, обєктивного та неупередженого розгляду справи.

Сторони до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності; позовні вимоги підтримав та просив його задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою №21645 від 29.11.2024 р. у справі про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду протоколу від 25.11.2024 року №601, на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За матеріалами адміністративної справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 25.11.2024 о 09 год. 20 хв. був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівниками поліції, у зв`язку з відсутністю у нього військово-облікового документа, чим порушено ч.6, ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суду не представлено будь-яких доказів на підтвердження повідомлення позивача про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Військово-обліковий документ ОСОБА_1 фактично оформлено та видано ІНФОРМАЦІЯ_2 27.11.2024 року, з проставлянням відмітки про взяття на військовий облік 17.11.2024 року та зняття з військового обліку 27.11.2024 року.

Позивач є військовослужбовцем і перебуває з 05.12.2024р. на військовій службі у зв`язку з мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2025 року Другим відділом ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу 17 000 грн., у зв`язку з наявністю постанови у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУАП від 29 листопада 2024 року №21645, що складена ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.05.2025 року постановою Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчено виконавче провадження, у звязку із сплатою штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч.6 ст.22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з п. 49 вищевказаного Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», є чинним та не потребує обов`язкової заміни у разі (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа (п. 55 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560 від 16.05.2024).

Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559«Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

Пунктом 8 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа передбачено, що у військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрих-коду, що містить відомості про зазначений документ (далі QR-код військово-облікового документа) (за наявності таких відомостей), та серед іншого: 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові; 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків; 6) окремий номер запису у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Військово-обліковий документ в електронній формі є дійсним лише за наявності QR-коду та не може використовуватися без нього.

Пунктами 9-11 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу. Відомості про сформований військово-обліковий документ в електронній формі відображаються у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Перевірка військово-облікового документа в електронній формі здійснюється шляхом зчитування QR-коду ініціатором перевірки за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості військово-облікового документа в електронній формі у формі інформаційного повідомлення. QR-код повинен бути придатним для зчитування технічними засобами ініціатора перевірки, цілісним, неушкодженим, нанесеним на будь-який носій достатнього розміру та необхідної контрастності. Підставою не підтвердження військово-облікового документа в електронній формі є непридатність QR-коду для зчитування технічними засобами.

Випадки видачі військово-облікового документа на бланку за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку визначені п. 14 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент перевірки, у позивача військово-обліковий документ в паперовій формі був відсутній.

Відповідно до п. 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа, військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається. При цьому, нормативно-правовими актами, що визначають правові засади створення та видачі військово-облікового документу не передбачено, що особа, вправі створити чи оформити військо-обліковий документ в електронній формі без видачі їй такого в паперовій формі.

Зокрема, такі висновки відповідають положенням ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та яким, серед інших, оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, а також з пунктами 14, 15, 16 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа, які передбачають випадки видачі такого документа та обов`язки щодо належного зберігання такого.

За правилами пункту 2 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа, військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559.

Відповідно до вимог пункту 6 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа, військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Пунктом 7 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа, передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації. Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку. У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрих-коду (далі - QR-код військово-облікового документа).

За правилами пункту 8-1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до пункту 9 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Відповідно до Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 06.08.2024 № 532, уповноважені представники ТЦК та СП під час перевірки військово-облікових документів, фіксування порушень, мають застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації. Під час здійснення фото- та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки уповноваженими представниками військово-облікових документів портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях або іншим способом, який забезпечує відеозйомку.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, в протоколі №601 про адміністративне правопорушення від 25.11.2024 року, та в оскаржуваній постанові №21645 за справою про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 року відсутні посилання на фото- та відеофаксацію вчинення порушення ОСОБА_1 .Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження повідомлення позивача про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, що обмежило його у можливості реалізації права на захист, всупереч ст.268 КупАП. В постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про вручення постанови позивачу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, всупереч обов`язку доказування, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-3 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у протоколі й в оспорюваній постанові, та не підтверджується жодними іншими доказами.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №21645 від 29.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ст.139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_2 )судові витрати у розмірі 605,60 грн. судового збору.

Керуючись, ст.ст.7,9,210 ч.2, 247,251,278-280,293 КУпАП, ст.ст.2,6,19-20,77, 132,139, 229, 286 КАС України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поновити пропущений строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення №21645 від 29.11.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Скасувати постанову №21645 від 29.11.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_2 )судові витрати у розмірі 605,60 грн. судового збору.

Рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: З.А. Чевилюк