Справа № 400/227/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/227/25

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. Дата і місце ухвалення: 20.05.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок на виплату пенсії позивачу відповідно до статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки, оскільки має місце верховенство Закону №1058-IV;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючи з 01.03.2021р., внаслідок чого пенсія значно збільшиться, провести виплату різниці розміру пенсії за минулий час, тобто з 01.03.2021р., а також провадити індексацію пенсії в подальшому.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та до 01.03.2021р. отримувала пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Починаючи з 01.03.2021р. територіальний орган ПФУ самостійно перевів позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Однак, в порушення статті 40 Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаного Закону відповідачем незаконно застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016р.р., а не показник заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком, тобто за 2018-2020р.р. У даному випадку має місце призначення нового виду пенсії, який передбачений іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови здійснити перерахунок на виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки, оскільки має місце верховенство Закону №1058-IV.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки, починаючи з 01.03.2021р. з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 20.05.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки твердженням відповідача, що у спірних правовідносинах має місце саме переведення позивача з 01.03.2021р. на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону, у зв`язку з чим показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, з якого розраховується пенсія, залишається незмінним (таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком). Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати сталу практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач стверджує, що пенсія державного службовця, яка призначена за Законом №3723-ХІІ, суттєво відмінна від пенсії за віком на загальних підставах, призначеної на підставі Закону №1058-IV. Законодавець чітко визначає, що у випадку переведення з 01.10.2017р. з одного виду пенсії на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 25.11.2008р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області, як пенсіонер, якому до 2021 року виплачувалась пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Для обчислення пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

З 01.03.2021р. позивача переведено територіальним органом ПФУ на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, при обчисленні якої показник середньої заробітної плати ГУ ПФУ в Миколаївській області залишило незмінним, тобто таким, що використовувався при призначенні ОСОБА_1 пенсії за Законом №3723-ХІІ.

03.12.2024р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок розміру її пенсії за нормами ст.40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені внески, за 2018, 2019, 2020 роки.

Листом від 17.12.2024р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило позивачу у здійсненні відповідного перерахунку, з посиланням на відсутність для цього правових підстав.

Не погоджуючись з правомірністю дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 01.03.2021р. призначена вперше, тому відповідач мав застосовувати показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначені за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цього виду пенсії, тобто, за 2018, 2019 та 2020 роки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом №1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

В силу вимог частини 2 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З огляду на вказані норми законодавства, частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Як вже зазначалося колегією суддів, з 25.11.2008р. ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №3723-XII

Пенсія посадових осіб, які перебувають на державній службі, є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З 01.03.2021р. позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону №3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.

Тобто, у спірних правовідносинах має місце саме переведення на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №3723-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 16.01.2025р. по справі №240/10092/22, від 03.02.2025р. по справі №240/33245/23.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 липня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук