Справа № 520/21004/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 р. Справа № 520/21004/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, по справі № 520/21004/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №520/21004/23, з урахуванням ухвали від 20.11.2023 про виправлення описки, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 21.06.2023 №146 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій. Зобов`язано Головне управління Пенсійною фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 21.06.2023 №146 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

ОСОБА_1 12.05.2025 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій просить суд:

змінити спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 21.06.2023 № 146 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.07.2022 по 30.11.2023 в розмірі 44 137,04 грн (сорок чотири тисячі сто тридцять сім гривень 04 коп).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23 та встановлено спосіб виконання рішення, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої пенсії в розмірі 44 137,04 грн (сорок чотири тисячі сто тридцять сім гривень 04 копійки).

Відповідач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23, з датою набрання законної сили 10.10.2023, з 01.07.2022 проведено перерахунок пенсії. За період з 01.07.2022 по 30.11.2023 нараховано різницю в пенсії на загальну суму 44137,04 грн., яку внесено до Реєстру судових рішень. Однак, виплату нарахованих різниць в пенсії за відповідний період буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки розрахунок належної позивачу пенсії судом не здійснювався, то змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату у повному обсязі пенсії на стягнення конкретної суми цієї пенсії, суд першої інстанції змінив рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання територіальним органом Пенсійного фонду України рішення суду про зобов`язання виплатити нараховану пенсію протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

19.12.2024 набув чинності Закон України від 21.11.2024 №4094-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень", пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Так, частиною першою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, зі змісту вказаної норми чинного законодавства випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, при цьому відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лишу у виняткових випадках.

Окрім того, слід зазначити, що підставою для застосування правил вказаної статті Кодексу є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23, з урахуванням ухвали від 20.11.2023 про виправлення описки, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 21.06.2023 №146 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій. Зобов`язано Головне управління Пенсійною фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 21.06.2023 №146 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №520/21004/23 набрало законної сили 10.10.2023.

Харківським окружним адміністративним судом 04.12.2023 видано позивачу виконавчі листи по даній справі.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23, що набрало законної сили 10.10.2023, виконано частково.

Так, ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивача, розрахувало позивачу кошти за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №520/21004/23 в загальній сумі 44 137,04 грн, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку, при цьому така заборгованість на даний час не є виплаченою.

Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №520/21004/23, яке набрало законної сили 10.10.2023, не виконується більше ніж півтора роки з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для заміни способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 520/21004/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої пенсії в розмірі 44 137,04 грн (сорок чотири тисячі сто тридцять сім гривень 04 копійки).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені вище приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Отже, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №520/21004/23.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що виплата коштів на виконання рішення суду першої інстанції буде здійснена в порядку черговості, відповідно до наявних бюджетних асигнувань.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що матеріали справи не містять та відповідачем надано не було доказів щодо заходів, які вживаються пенсійним органом своєчасного та повного виконання судового рішення.

Також, апеляційна скарга пенсійного органу ґрунтується виключно правових позиціях, які були чинні до внесення змін до ст.378 КАС України на підставі Закону №4094-IX, тому колегія суддів відхиляє їх як нерелевантні до чинного процесуального законодавства.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 по справі № 520/21004/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій