Справа № 640/4518/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 рокуСправа №640/4518/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 30.07.2021р., -

УСТАНОВИВ:

05.02.2022 (згідно відомостей Укрпошта Експрес) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 30.07.2021р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням до позивача відповідачем були застосовані штрафні санкції у розмірі 34000 грн. за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів 21.02.2021р., а саме: коньяку Коблево 0,5л., сигарет Sobranie КВ згідно чеків №731677, №731660, без наявності відповідної ліцензії. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки реалізація ним алкогольних напоїв та тютюнових виробів згаданих вище 21.02.2021р. відбувалася за наявності діючих ліцензій від 20.02.2020р. терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021, які мають дату закінчення 21.02.2021р., а нові ліцензії від 17.02.2021 були видані з терміном дії з 22.02.2021р. до 22.02.2022, що відповідає положенням ст.14 Закону №481/95-ВР та свідчить про те, що ніякої перерви в один день не має, оскільки датою закінчення ліцензії є 21.02.2021р. до 24 години цього дня. Тобто, на переконання позивача, з урахуванням приписів ст. 251, 252, 253, 254,255 строк дії ліцензій від 20.02.2020р. становив з 21.02.2020 до 21.02.2021 включно, до 24-00 години, а відтак, вважає, що позивач здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів 21.02.2021 в останній день строку дії ліцензії правомірно. З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати згадане вище податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем порушень вимог ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР не допущено. У відповіді на відзив позивач додатково зазначив про правові позиції Верховного Суду з даного питання, а також роз`яснення Міністерства юстиції України від 15.06.2020 №26245/14036-33-20/8.1.2. Також у заяві про стягнення витрат на правову допомогу від 27.02.2025р. позивач просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. (а.1-7, 128-130, 141-143).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2022р. було відкрите спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін на підставі п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.45).

У подальшому, 05.02.2025р. (згідно листа від 31.01.2023р. №03-19/7753/23) на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, наведена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду (а.с.102).

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025р. вказану справу було передано для розгляду судді Конєвій С.О. (а.с.103).

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєвої С.О. від 11.02.2025р. дана справа була прийнята до свого провадження, її судовий розгляд було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами згідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України з 11.03.2025р., а також зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України(а.с.104).

На виконання вимог зазначеної вище ухвали суду, 25.02.2025р. через систему «Електронний суд» відповідачем було подано відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем на підставі наказу №4555-п від 01.07.2021 року було проведено фактичну перевірку господарського об`єкта, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Нижня, 118 Б та який належить позивачеві. За результатами такої фактичної перевірки був складений акт від 12.07.2021р. №13861/15/26/РРО/42547705 та встановлено порушення ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР, зокрема, встановлено реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів 21.02.2021р., а саме: коньяку Коблево 0,5л., сигарет Sobranie КВ згідно чеків №731677, №731660, без наявності відповідної ліцензії. Відповідач зазначив, що відповідно до фактичних обставин позивач мав ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами від 20.02.2020р. з терміном дії з 21.02.2020 по 20.02.2021, а відповідно, вважає, що термін дії вказаних ліцензій уже не поширюється на 21.02.2021, так як вона діє до настання вказаної дати. З огляду на викладене, відповідач вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до норм законодавства. Також відповідачем 03.03.2025р. було подане до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, у якому просив на підставі ч.ч.6,7 ст.134 КАС України у разі задоволення позову, зменшити розмір зазначених витрат до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2025 року 3028 грн.(а.с.108-112, 152-154).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.07.2025р. у зв`язку великим навантаженням, перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період квітень, травень, червні 2025р. та, як наслідок, об`єктивну неможливість прийняття у цей період рішень у справах, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної справи було продовжено до 09.07.2025р. (а.с.160).

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 09.07.2025р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» 11.10.2018р. зареєстроване як юридична особа за адресою: місто Київ, проспект Соборності, будинок 15 кабінет 219, основним видом економічної діяльності підприємства є роздрібна торгівлі пальним - 47.30, а також роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 47.11, про що свідчать відомості, які містяться у копії Витягу з ЄДРПОУ від 02.02.2022р. та не оспорюються учасниками справи (а.с.36-40).

20.02.2020 Головним управлінням ДПС в Одеській області позивачеві були видані наступні ліцензії, а саме:

- ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2000595 з терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021р. (а.с.27-28);

- ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2000528 з терміном дії з 21.02.2020 до 21.02.2021р. (а.с.111).

На підставі наказу №4555-п від 01.07.2021р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», направлень на перевірку від 01.07.2021 №8068,8070 працівниками Головного управління ДПС в Одеській області було проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Прилиманське, вул. Нижня, 118Б, де здійснює свою діяльність як суб`єкт господарювання ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» з питань, зокрема, дотримання законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення операцій з їх реалізації (а.с.62-63, 70-71,119-120).

За результатами вказаної фактичної перевірки складено акт №13861/15/26/РРО/42547705 від 12.07.2021р. (а.с.11-14, 64-67,120-122).

За висновками вказаного акту перевірки, посадовими особами контролюючого органу було встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів 21.02.2021р., а саме: коньяку Коблево 0,5л., сигарет Sobranie КВ згідно чеків №731677, №731660, без наявності відповідної ліцензії, про що свідчить зміст копії наведеного акту перевірки.

На підставі згаданого акту фактичної перевірки, посадовою особою контролюючого органу 30.07.2021р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №6 форми «С», за змістом якого видно, що до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами без ліцензії, що є порушенням ст.15 Закону №481/95-ВР, у розмірі 34000,00 грн., що підтверджується змістом наведеного податкового повідомлення-рішення, копія якого наявна у справі (а.с.9, 72, 98,124).

Правомірність прийняття згаданого вище податкового повідомлення рішення №6 від 30.07.2021р., є предметом спору у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртомсирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №481/95-ВР).

У відповідності до вимог абзацу 20 ст.15 Закону №481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно змісту ст.1 Закону №481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За приписами абз. 30 ст.15 Закону №481/95-ВР передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Частиною 2 ст.17 вказаного Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень

Відтак, із аналізу наведених приписів, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, слідує, що право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами мають лише ті суб`єкти господарювання, які отримали відповідні ліцензії.

В той же час, здійснення такої торгівлі без ліцензії має наслідком накладення на такого суб`єкта господарювання штрафів, у розмірах, встановлених вказаними положеннями Закону №481/95-ВР.

Зважаючи на вимоги наведених приписів, суд приходить до висновку, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснення роздрібний продаж певних видів алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема, строку (терміну) її дії.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач за місцем здійснення своєю господарської діяльності АЗС з магазином, розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Прилиманське, вул. Нижня, 118Б здійснив реалізацію алкогольного напою -коньяку Коблево, 0,5 л., а також тютюнового виробу - сигарет Sobranie КВ згідно чеків №731677, №731660, без наявності відповідної ліцензії 21.02.2021р. про що свідчить зміст акту фактичної перевірки №13861/15/26/РРО/42547705 від 12.07.2021р. (а.с.11-14, 64-67,120-122).

Вважаючи, що позивач 21.02.2021р. не мав права реалізовувати підакцизні товари, визначені вказаними ліцензіями, у зв`язку із закінченням терміну дії ліцензій, відповідач за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням застосував до нього штраф.

Тобто, визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлені строку дії вказаних ліцензій, отриманих позивачем.

Як уже зазначалося вище, згідно приписів абз.30 ст.15 Закону №481/95-ВР строк дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видається повноважним органом на один рік, відповідно, саме у Ліцензії, серед іншого, зазначається її термін дії.

Як свідчать матеріали справи, позивач отримав Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2000595, №2000528 від 20.02.2020 з терміном дії з 21.02.2020р. до 21.02.2021р. відповідно (а.с.27-28,111).

Отже, терміни дії даних ліцензій були особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на закінчення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

В той же час, наведеними приписами спеціального закону з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо початку та закінчення перебігу строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

Згідно з частиною 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За частинами першою, другою статті 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Терміни дії даних ліцензій були обмежені повноваженим органом з настанням календарного дня, - 21.02.2021, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Також варто зазначити, що по закінченню строку дії наведених ліцензій позивач отримав нові ліцензії від 17.02.2021р. №2100471, №2100530, де податковий орган самостійно визначив строк їх дії з 22.02.2021 до 22.02.2022, тобто, з наступного дня, що передує дню закінчення терміну дії попередніх ліцензій (а.с.30-33).

З огляду на викладене та з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 21.02.2021» та положень Конвенції, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було допущено порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій - 21.02.2021 до 24.00 год. - є правильними.

Відповідний правовий висновок узгоджується і з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.04.2018р. у справах №803/350/17, №815/4720/16, які є релевантними і до правовідносин у даній справі в силу ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

А відтак, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 34000,00 грн. за здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій 21.02.2021 до 24.00 години відбулося за відсутності обґрунтованих для цього правових підстав, які спростовані аналізом вищенаведених приписів законодавства, у зв`язку із чим оспорюване податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу у згаданому розмірі підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, у ході судового розгляду даної справи правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу в сумі 34000,00 грн., з урахуванням встановлених судом вище обставин та аналізу наведеного чинного законодавства, належними, достатніми та допустимими доказами, відповідачем не доведена.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом як необґрунтовані, аргументи відповідача з приводу того, що позивач мав ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами від 20.02.2020р. з терміном дії з 21.02.2020р. по 20.02.2021р., відповідно, термін їх дії на 21.02.2021р. не поширюється через те, що вони діють до настання вказаної дати, з огляду на таке.

По-перше, вказане не відповідає дійсності та суперечить приписам абз.30 ст.15 Закону №481/95-ВР за яким передбачено, що ліцензія видається терміном на один рік, один рік становить 365 календарних днів, тобто з 21.02.2020р. до 21.02.2021 включно, що безпідставно проігноровано відповідачем.

По-друге, твердження відповідача про те, що на 21.02.2021р. дія ліцензії не поширюється, оскільки вона діє до настання вказаної дати, є неспроможним, так як жодними належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджені, при цьому, таких підстав норми вищенаведеного спеціального закону не містять.

А відтак, згідно до пункту 56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Інші аргументи та доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, уважно вивчені судом, проте, не беруться до уваги, оскільки не спростовують наведених вище висновків суду та згаданих вище правових висновків Верховного Суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши за критеріями, визначеними у ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу в розмірі 34000,00 грн., суд приходить до висновку, що обставини, що слугували підставами для його прийняття, є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вище наведеними доказами, а тому спірне рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

А отже, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті спірного оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу в розмірі 34000,00 грн., були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 30.07.2021р. підлягають задоволенню повністю.

Що стосується заяви позивача про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 8000,00 грн., то такі судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню судом до 3028,00 грн. з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.

За приписами ч.3, ч.4 та ч.5ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ч.6 наведеної статті.

Так, зі змісту наданих суду копії договору про надання правничої (правової) допомоги №10/01/22 від 10.01.2022р. вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» та Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС-ГРУП» був укладений договір предметом якого є надання клієнту правничої допомоги (а.с.146-147).

20.01.2022р. між вказаними сторонами також було укладено Додаткову угоду №1 до згаданого договору за змістом якої визначено перелік та вартість послуг з надання правничої (правової) допомоги в адміністративному та судовому оскарженні податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі податкових перевірок ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (а.с.148).

Згідно змісту копії Акту наданих послуг №1-25 за вказаним договором від 27.02.2025р. позивач як замовник послуг, прийняв від Адвокатського об`єднання послуги по наданню правничої (правової допомоги) в судовій справі №640/4518/22 за позовом ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2021р. №№6, а саме:

- підготовка (написання) та подання до суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2021р. №№6 витрати часу 4 год., вартість за 1 год./засідання/дію 1250 грн., вартість послуги 5000 грн.;

- підготовка (написання_ та подання до суду відповіді на відзив витрати часу 2 год., вартість за 1год./засідання/дію 1000 грн., вартість послуги 2000 грн.;

- підготовка (написання) та подання до суду письмових пояснень на виконання ухвали суду від 11.02.2025р. витрати часу 1 год., вартість за 1 год./засідання/дію 1000 грн., вартість послуги 1000 грн., всього 7 год. вартість послуги 8000 грн. (а.с.149).

На згадану вище заяву про стягнення витрат на правову допомогу, 03.03.2025р. відповідачем було подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому, вважаючи згадані витрати завищеними, відповідач на підставі ч.ч.6,7 ст.134 КАС України просив їх зменшити до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2025 року 3028 грн. (а.с.152-154).

Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, умови договору та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, а також і зміст наданих послуг за вищенаведеними доказами, суд приходить до висновку, що обсяг і розмір наданих Адвокатським об`єднанням послуг в межах даної справи у загальній сумі 8000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості, оскільки предмет позову не є складним з урахуванням наявної сталої правової позиції, зокрема і Верховного Суду, з даного питання, тому вартість послуг є завищеною, а відповідно не є співмірною, оскільки спір стосується лише суми штрафу у розмірі 34000,00 грн., яка не є значною, тому, з урахуванням незгоди відповідача із розміром витрат на правничу допомогу, викладеною у відповідному наведеному вище клопотанні, такі судові витрати на правову допомогу підлягають зменшенню судом до 3028,00 грн., що і так становить майже 9 відсотків від суми позову.

Також, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3000 грн., судом враховується і те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019р. у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме сума судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3028 грн. підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень згідно до вимог ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. згідно ставки судового збору за подання позову майнового характеру, встановленої ст.4 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем згідно платіжного доручення №2065 від 01.02.2022р.(а.с.8).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 30.07.2021р. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області №6 від 30.07.2021р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська область, місто Одеса, вул. Семінарська, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (02160, м. Київ, проспект Соборності, буд. 15 каб. 219, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) та судові витрати на правову допомогу у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва