Справа № 520/25066/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 р. Справа № 520/25066/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 31.03.25 по справі № 520/25066/24

за позовом ОСОБА_1

до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якому просив:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісія Збройних сил України від 04.12.2023 № 598/15474 щодо відмови у винесенні постанови щодо ОСОБА_1 про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв;

2. Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України винести постанову щодо ОСОБА_1 про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з наступним формулюванням: «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Центральної військово-лікарської комісія Збройних сил України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, ) від 04.12.2023р. № 598/15474 щодо відмови у винесенні постанови щодо ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, згідно з положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, враховуючи висновки суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що звернення громадянина ОСОБА_1 адресоване ЦВЛК ЗС України цілком відповідає терміну скарга у тлумаченні наведеному у статті 3 Закону № 393/96-ВР, оскільки громадянин ОСОБА_1 звернувся в письмовій формі до ЦВЛК ЗС України, яка є органом військового управління (згідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402), з вимогами про скасування постанови ВЛК, а отже із вимогами про поновлення його прав і захист його законних інтересів, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 16.04.1985 по 24.04.1987, в тому числі військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях) з 02.08.1985 по 23.04.1987 в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.01.2022, копія якої наявна в матеріалах справи.

Позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 з 30.04.1985 до 24.04.1987, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , в ході розгляду справи окреслена обставина не заперечувалась з боку відповідача.

В довідці ВЛК №5/1629, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.03.2023, зазначено, що ОСОБА_1 має встановлений діагноз: «Дисцикуляторна гіпертонічна енцефалопатія II ст. з лікворно-венозною дистензією астенічним с-м у хворого ЗЧМТ (1988 ДРА). Розлад особистості та поведінки органічного ураження головного мозку».

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 12.07.2023 №6018 (військова частина НОМЕР_4 код НОМЕР_5 ) поранення, травма ОСОБА_1 кваліфікується як тяжка і пов`язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

В довідці огляду невропатолога КНП «Міська поліклініка № 10» ХМР від 26.08.2022 зазначено, що травми: зі слів хворого під час служби в ДРА (з 1985 по 1987рр. ) в 1986р. під час виконання бойового завдання був контужений, втрачав свідомість, мала місце носова кровотеча. Діагноз: Т90.5. Наслідки внутрішньо черепної травми. Коментар: наслідки ЗЧМТ (1986р., контузія головного мозку, ДРА) у вигляді посттравматичної, дисциркуляторної енцефалопатії 2 ст. з лікворногіпертензійним, вестибуло-атактичним, астенічними синдромами.

Відповідно до виписки №3671 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська поліклініка № 10» від 17.10.2022, судом встановлено, що хворий має дифузні зміни біоелектричної активності головного мозку із залученням діенцефальних структур. У фоні та після проведення функціональних проб реєструється пароксизмальна активність по всім відведенням. Згідно анамнезу хвороби: головні болі турбують з 1986р. (після ЗЧМТ, ДРА, зі слів влітку 1986р. під час виконання бойової операції на території Афганістана, йдучі в колоні, попав під обстріл. Був контужений, втрачав свідомість, була носова кровотеча). Після демобілізації, періодично звертався до лікарів, лікувався амбулаторно.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного ) хворого №1940 КНП Харківської міської ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» від 12.08.2022 позивач стаціонарно лікувався в терапевтичному відділенні з діагнозом: гіпертонічна хвороба II ст., 3 ст., ризик 3. Стабільна стенокардія II ф.кл. Атеросклерчиний кардіосклероз. СН 2-Аст. Стійкі наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (1986р., контузія головного мозку, ДРА) у вигляді посттравматичної дисциркулятоної енцефалопатії II ст. з лікворно-гіпертензійними, цефалгічним, вестибулярно-алактичним, астенічним синдромами. Остеохондроз хребта. МКХ.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1697 КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» від 05.05.2023, позивач має повний діагноз: наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (1986р) з лікворно-гіпертензивним вестибуло-атактичним, астено-невротичними синдромами, вегето-судинними пароксизми, синкопальними станами. Цервікокраніаглія, люмбалгія, м`язово-тонічний синдром. Полісегментарний остеохондроз шийного і поперекового відділів хребта.

Відповідно до консультивного висновку спеціаліста ДУ «Інститут неврології психіатрії та наркології НАМН України» невропатолога ОСОБА_2 від 19.06.2023: ОСОБА_1 має діагноз енцефалопатія змішаного генезу (атерослеротична, гіпертонічна, посттравматична) з лікворно-венозною дистензією, підкірковим та вестибуло-атактичним синдромом, вегето-судинними рароксизмами, синкопальними станами за анамнезом. Церебральний атеросклероз. Стійкі наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (1986 р., контузія головного мозку, ДРА).

Відповідно до консультивного висновку спеціаліста ДУ «Національний інститут терапії імені Л.Малої НАМН України» № 5072 лікаря-консультанта Малько В.В. від 27.06.2023р., згідно з яким пацієнт ОСОБА_1 має діагноз: гіпертонічна хвороба II стадія, 3 ступінь. Ризик 4. Блокада лівої передньої гілки лівої ніжки пучка Гіса. Правошлуночкова екстрасистолія. СН I ст. зі збереженою ФВ ЛШ, I ФК. Супутній діагноз: наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (1986 р.).

Відповідно до консультивного висновку № 861675 ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка», згідно з яким ОСОБА_1 має заключний діагноз: розповсюджений остеохондроз, спондилоартоз шийного, грудного та поперекового віддлів хребта. Цервікадгія. Торако-люмбалгія.

Згідно довідки-консультації нейрохірурга від 31.07.2023р. ОСОБА_1 встановлено діагноз: наслідки перенесеної черпеномозкової травми (1986р.) з лікворно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним, астеноневротичним синдромами, вегето-судунними пароксизми, синкопальними станами. Церквікокраніалгія, любмалгія, мязово-тонічний синдром. Полісегментарний остеохондроз шийного і поперекового віддлів хребта. Дисцикуляторна гіпертонічна енцефалопатія II ст. з лікворно-венозною дистензією с-м у хворого ЗЧМТ (1988 ДРА). Розлад особистості та поведінки органічного ураження головного мозку.

Відповідно до виписки №1339 КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня психіатрична лікарня № 3» від 19.06.2024р. позивач має основний діагноз F 07.85.

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №451-2023 КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 від 20.07.2023 завідувач відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб ХОБСМЕ ОСОБА_3 , що має вищу медичну освіту, вищу кваліфікаційну категорію за фахом «Судово-медична експертиза» свідоцтво № 074-ХА від 19.12.2018 року, 3 клас судового експерта, стаж роботи за фахом з 1999 року, лікар судово-медичний експерт відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , який має стаж роботи за спеціальністю «Судово-медична експертиза» з 2015 року 5-й кваліфікований клас судового експерта, лікар нейрохірург ХНМУ асистент кафедри нейрохірургії ОСОБА_5 провели судово-медичне дослідження (обстеження) щодо ОСОБА_1 .

Зроблені наступні висновки: "на підставі даних огляду за заявою громадянина ОСОБА_1 , 1966 р.н., приходимо до висновків, що згідно результатів огляду та наданої медичної документації ( довідка ВЛК № 5/1629 з « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 17.03.2023р., виписка із МКХС № 1697 з «КНП ХОР ОГ» від 05.05.2023р., виписка із МКХС № 1940 з «КНП ХОР ОГ» від 12.08.2022р., доповнення до направлення МСЕК з КНП «МП № 10» ХМР від 26.06.2023р., консультаційний висновок спеціаліста з КНП ХМР «МП № 10» від 12.07.2023р., виписка із МКСХ МСЕК з КНП ХМР «МП № 10» від 12.07.2023р., виписка № 3671 з «КНП МП № 10 ХМР» від 17.10.2022р., рецензія первинного виходу на інвалідність з КНП «МП № 10» ХМР від 12.07.2023р., консультативний висновок спеціаліста з «НАМНУ ДУ ІНП та Н» МП № 10 від 19.06.2023р., направлення на МСЕК з КНП «МП № 10» ХМР від 14.07.2023р., консультація нейрохірурга від 31.07.2023р., консультація психіатра з КНП «МПД № 3» ХМР від 17.05.2023р.) у ОСОБА_1 , 1966 р.н., встановлено наступні діагнози: «наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (1986р.) з лікворно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним, астеноневротичним синдромом, вегето-судинними пароксизми, синкопальними станами. Цервікокраніалгія, люмбалгія, м`язово-тонічний синдром. Полісегментарний остеохондроз шийного і посциперекового відділів хребта. Дисцикуляторна Енцефалопатія II ст. з лікворно-венозною дистензією астенічним с-м у хворого ЗЧМТ (1988 ДРА). Розлад особистості та поведінки органічного ураження головного мозку». Виходячи із морфологічної характеристики та даних захворювання, воно могло бути отримане в період бойових дій, як зазначає гр.-н ОСОБА_1 1966 р.н, з 02 серпня 1985 року по 23 квітня 1987 року в Демократичній Республіці Афганістан.".

Позивач 11.09.2023 звернувся із заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо встановлення причинного зв`язку травми, одержаної ним у 1986 році під час проходження військової служби у Демократичній Республіці Афганістан, про причинний зв`язок її наслідків та діагностованих в подальшому захворювань.

У відповідь на звернення, Центральна військово-лікарської комісія Збройних сил України листом від 04.12.2023р. № 598/15474 повідомила наступне: «За результатами розгляду Вашої заяви та наданих копій медичних документів повідомляється наступне.

Згідно вимог пункту 21.25 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зі змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, (далі Положення): для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), зокрема надаються такі документи (копії документів):

довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);

довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);

медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;

довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);

копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою наведеною у додатку 5 до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації у разі проведення відповідних розслідувань;

Штатною ВЛК враховуються: первинна медична картка, службова та медична характеристики, матеріали розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, архівні довідки, довідки про причину смерті, висновок судово-медичного експерта.

До вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинній зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою.

Вами не надано медичних документів про первинне звернення за медичною допомогою з приводу одержання Вами травми безпосередньо у 1986 році, тому підстав для встановлення причинного зв`язку вищевказаної травми з військовою службою немає».

Позивач вважає таке рішення, Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, яке оформлене листом від 04.12.2023 №598/15474, незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Вважаючи, що відповідачем вчинені протиправні дії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є скасування рішення Центральної військово-лікарської комісія Збройних сил України від 04.12.2023р. № 598/15474 щодо відмови у винесенні постанови щодо ОСОБА_1 про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв та зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, згідно з положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, враховуючи висновки суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу (далі по тексту - Закон №2232-XII).

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту - Закон №2011-XII), дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Статтею 12 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно зі ст. 2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992 року, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 р. № 1109/15800 (далі Положення №402).

Так, згідно з пунктом 1.1 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

В силу пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Центральна військово-лікарська комісія (надалі за текстом - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пп.2.3.1 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402).

Відповідно до пп.2.3.3 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я; перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і лікувальних закладах Міністерства оборони України; контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

Згідно з пп. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово- лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Так, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.

Відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно з пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Так, в главі 20 розділу II Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених норм Положення № 402 вбачається, що оскільки визначення ВЛК причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців оформлюється протоколом засідання ВЛК, який є по своїй суті рішенням (постановою), несе для особи певні права та обов`язки, може бути оскаржене, то суб`єкт який його виніс в розумінні положень КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Крім того, вказаним вище Положенням № 402 (глава 21 Розділу II) врегульовано порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно з п.п. 21.1, п. 21.3 глави 21 Розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом.

Пунктом 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 визначено в яких формулюваннях приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до підпункту г) пункту 21.5 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймається в такому формулюванні: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Згідно з п. 21.7 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

Відповідно до п. 21.8 глави 21 Розділу II Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Згідно з п. 21.18 глави 21 Розділу II Положення № 402 якщо свідоцтво про хворобу не збереглося, підставою для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання (поранення) є записи в документах (історія хвороби, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжки, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду).

Відповідно до п. 21.14 глави 21 Розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва направляється в органи соціального захисту і до військового комісаріату за місцем проживання колишнього військовослужбовця. Якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядається за скаргою, заявою колишнього військовослужбовця, ВЛК повідомляє його про своє рішення, а якщо прийнято постанову, направляє її заявникові або видає на руки.

Відповідно до положень Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, яке затверджено постановою КМ України № 393 від 17.07.1992 р., для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та служби, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що законодавець прирівнює соціальний захист військовослужбовців Радянської Армії до військовослужбовців Збройних Сил України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач проходив службу у військовій частині № НОМЕР_2 , у тому числі в період з 30.04.1985 до 24.04.1987 в складі діючої армії в період бойових дій ( в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях) з 02.08.1985 по 23.04.1987 в Демократичній Республіці Афганістан, де отримав поранення, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 р. № 402, обов`язок щодо встановлення причинного зв`язку поранень у даному випадку може бути покладений на Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи права та обов`язки Центральної військової-лікарської комісії Збройних сил України, визначені Положенням № 402, зокрема щодо організації військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, перевірки роботи підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи, перевірки організації медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах, витребовування документів в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок тощо, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо відмови у розгляді заяви позивача від 11.09.2023 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, оскільки відповідач на заяву позивача надіслав лист з рекомендацією надати необхідні документи, а саме - медичні документи про первинне звернення за медичною допомогою з приводу одержання позивачем травми безпосередньо у 1986 році, замість виконання визначених Положенням № 402 повноважень , а тому відповідь відповідача, яка оформлена листом від 04.12.2023 №598/15474 на заяву позивача від 11.09.2023 не є належним розглядом вказаної заяви в силу Положення № 402.

Щодо посилання відповідача у листі від 04.12.2023 №598/15474 надати необхідні документи, а саме - медичні документи про первинне звернення за медичною допомогою з приводу одержання позивачем травми безпосередньо у 1986 році з метою встановлення причинного зв`язку одержаних позивачем травм та їх наслідків, колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до п. 21.8 глави 21 Розділу II Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Згідно із п. 21.18 глави 21 Розділу II Положення № 402 якщо свідоцтво про хворобу не збереглося, підставою для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання (поранення) є записи в документах (історія хвороби, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжки, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду).

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на адвокатський запит КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни» листом від 19.06.2024 № 500 було повідомлено, що посадові особи Центрального ВЛК ЗС України, органів ТЦК та СП стосовно надання медичної документації ОСОБА_1 для встановлення причинного зв`язку травми, одержаної під час проходження військової служби у Демократичній Республіці Афганістан, про причинний зв`язок її наслідків та діагностованих в подальшому захворювань не зверталися.

У відповідь на адвокатський запит адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 10» Харківської міської ради листом від 17.06.2024 р. № 407/0/609-24 повідомлено, що посадові особи Центральної ВЛК ЗС України, органів ТЦК та СП не звертались до «Міська поліклініка № 10» ХМР.

У відповідь на адвокатський запит Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України листом від 20.06.2024 р. № 598/6/3943 було повідомлено, що запит необхідних для прийняття постанови документів є правом, а не обов`язком. Також повідомлено, що ЦВЛК ЗС України не надавало запитів до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання документів підтверджуючих одержання травми ОСОБА_1 у Демократичній Республіці Афганістан та до медичних установ стосовно отримання медичної документації.

Відтак приймаючи рішення про відмову у видачі позивачу постанови щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України не вчинено жодних дій для того щоб перевірити зв`язок між встановленим позивачу діагнозом і його пораненням під час служби в Демократичній Республіці Афганістан.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, з урахуванням ч.1 ст.308 КАС України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути заяву позивача про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи з урахуванням встановлених та доведених фактів із наведенням належних висновків та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 520/25066/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич