Справа № 640/11395/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 рокусправа № 640/11395/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (далі позивач) звернулося в суд з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.01.2021 за №4 та за №4.

В заявах по суті справи позивач наводить наступні аргументи.

Відповідачем не враховано, що суб`єкт господарювання не зобов`язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в торговельному залі чи в складському приміщенні іншого призначення. Також зазначає, що з метою якісного ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, первинні документи накладні від постачальників зберігаються за місцем ведення бухгалтерського обліку, а не за місцем реалізації товарів, адже товар накуповується від імені позивача, який має мережу магазинів (а не від імені конкретного магазину), з подальшим переданням товару по магазинам. Уважає, що ним належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства ведеться облік товарних запасів. Покликається також на правові висновки Верховного Суду. Крім того, зазначає, що правових підстав для накладення штрафних санкцій за ненадання документів не було, оскільки запитів від контролюючого органу не було.

Відповідач у своїх заявах по суті справи наводить такі спростування.

Зазначає, що оскільки позивач не надав під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, відповідачем у відповідності до вимог ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано фінансову санкцію. Також уважає, що згідно з п.121.1 ст.121 ПК України також правомірно застосовано штраф за ненадання документів. Також звертає увагу суду на правові висновки Верховного Суду.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року прийнято до провадження справу, передану на розгляд з Окружного адміністративного суду м.Києва.

Ухвалою від 09.04.2025 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 09.06.2025 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 30.06.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

При цьому, суд відмовив у клопотанні представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки причини перебування представника у відпустці не позбавляє позивача обов`язку та можливості забезпечити явку іншого представника, а тому не можуть уважатись поважними.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

За результатами фактичної перевірки господарської одиниці магазину, що належить позивачу та розташований за адресою м.Київ, вул.Пчілки, 2А, відповідачем складено акт від 16.12.2020 року за №0169/28-10/07-04-02/РРО/32104254.

Під час фактичної перевірки керуючий магазином не надав до перевірки документи про облік та походження підакцизних товарів (алкогольні напої у кількості 869 пляшок на суму 91618 грн. 24 коп.; пиво - 1295 пляшок на суму 26622 грн. 21 коп.; тютюнові вироби - 529 пачок на суму 28069 грн. 66 коп.), які знаходились у реалізації в магазині. Всього, зняттям залишків, встановлено наявність в магазині підакцизних товарів на загальну суму 146 308 грн. 68 коп., які не обліковані у встановленому порядку, та на які керуючим магазину під час проведення перевірки, не надані документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

Позивачем подано заперечення на згаданий акт від 04.01.2021 року за №658/777юв, за результатами розгляду якого відповідачем надіслано лист від 21.01.2021 року за №30/31-00-07-04-02-12, яким ці заперечення залишені без задоволення, а висновки акту без змін.

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.01.2021 року:

- № 4, яким до позивача застосовано фінансову санкцію на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в сумі 292617 грн. 36 коп.;

- № 4, яким на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України застосовано штраф у сумі 2040 грн. 00 коп.

Змістом спірних правовідносин є відповідність спірних податкових повідомлень-рішень критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, врахувавши наявні у справі докази та норми чинного законодавства, суд виходив з наступних мотивів.

Згідно положень ст.3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

У відповідності до положень ст.19 Основного Закону України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» 6 липня 1995 року № 265/95-ВР, у редакції чинній на час порушень зазначених у акті перевірки (далі Закон України № 265/95-ВР).

Щодо податкового повідомлення-рішення за № 4.

Пунктом 12 статті 3 Закон України № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому, продовжується у згаданому пункті, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження таких товарних запасів під час проведення перевірки.

Відповідальність за невиконання наведеного обов`язку передбачено статтею 20 Закону України №265/95-ВР, згідно якої до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Як наслідок самостійною підставою для застосування фінансової санкції на підставі статті 20 Закону України №265/95-ВР є не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування норм права містяться у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 року у справі за №420/12275/22, та в силу положень ч.5 ст.242 КАС України підлягають застосуванню і у спірних правовідносинах.

Аргументи позивача, щодо протиправності згаданого податкового повідомлення-рішення, в загальному стосуються складу порушення щодо здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а тому в основу судового рішення не можуть бути покладені.

При цьому, жодних заперечень та доказів, які підтверджували відсутність у його діях самостійного складу порушення щодо не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) ним не наведено.

Більше того, такі документи не додавались до заперечень на акт перевірки.

З приводу висновків щодо застосування статті 20 Закону України №265/95-ВР у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, то такі не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки стосуються старої редакції наведеної статті, яка не містила такого складу правопорушення як не надання під час перевірки документів.

Як наслідок, суд уважає, що контролюючим органом у відповідності до наведених норм законодавства застосовано штрафні санкції у податковому повідомленні-рішенні № 4 за не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Щодо податкового повідомлення-рішення №4.

У відповідності до положень п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень (абзац другий наведеного пункту).

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) по акту перевірки від 16.12.2020 №0169/28-10/07-04-02/РРО/32104254 та висновку ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.01.2021 на заперечення акту перевірки позивача відповідачем визначено невиконання обов`язку щодо надання документів до перевірки, передбаченого п.85.2 ст.85 ПК України.

В силу положень ч.1 ст.61 Основного Закону України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така ж умова притягнення до відповідальності визначена положеннями п.112.4 ст.112 ПК України.

Пунктом 111.1 статті 111 ПК України передбачено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності:

фінансова;

адміністративна;

кримінальна.

З урахуванням того, що на відповідача покладено контроль за дотриманням Податкового кодексу України та Закону України №265/95-ВР, до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями застосовано такий вид відповідальності як фінансова.

При цьому, про вчиненням одного й того самого правопорушення позивачем вказує те що ним було вчинено одну дію не надано документів під час перевірки.

Як наслідок, суд уважає, що податковим повідомленням-рішенням за №4 відповідачем порушено не лише умови притягнення до відповідальності визначені спеціальними нормами Податкового кодексу України, а й принципи Основного Закону України.

Серед іншого слід зазначити, що спеціальною нормою у спірних правовідносинах є ст.20 Закону України №265/95-ВР по відношенню п.121.1 ст.121 ПК України, а тому застосування саме спеціальної норми є виправданим.

Додатково слід зазначити, що розбіжності в датах складення акта перевірки та покликанням на дату акта перевірки у спірних податкових повідомленнях-рішеннях не є достатніми обставинами для висновку про невідповідність згаданих рішень критеріям правомірності передбачених ч.2 ст.2 КАС України.

Інші доводи сторін спростовуються викладеним, а тому судом до уваги не беруться.

За викладених обставин, суд уважає, що податкове повідомлення-рішення від 21.01.2021 року за №4 не відповідає критеріям правомірності, передбачених п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України, судовий збір належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення від 21.01.2021 року за №4.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса: м.Львів, вул.Дегтярівська, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (адреса: м.Київ, проспект Науки, 8; ) 30 (тридцять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович