Справа № 140/9556/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 рокуСправа № 140/9556/24 пров. № А/857/7897/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Тернопільської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року (суддя Костюкевич С.Ф., м.Луцьк) -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернулася до суду із позовом до Тернопільської митниці (далі Митниця), в якому просила: визнати протиправними та скасувати визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.05.2024 № UA403000/2024/000032/2 (далі Рішення) та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.05.2024 № UA403070/2024/000228 (далі Картка відмови).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що документи, подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірному Рішенні відповідачем не зазначено, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих декларантом документів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 17.11.2023 між ФОП (покупець) та фірмою Safe foogdtuff trading LLC (Об`єднані Арабські Емірати, продавець) було укладено договір (контракт) №SC-SAD-017 (далі Договір, Контракт відповідно), згідно з яким продавець продає, а покупець купує товар (рис індійський пропарений) за цінами та на умовах, вказаних в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно пункту 1.5 Контракту загальна сума контракту становить 2 000 000 доларів США. Пунктом 2.1 Контракту передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця. Розрахунки за товар проводяться в наступному порядку: 30% передоплати протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку 70% з моменту отримання від продавця документів на відвантаження товару. 2.2 Валюта договору-долари США.

Згідно пунктів 1.3, 3.2 Контракту умови поставки: товар поставляється на умовах SIF (Констанца) згідно ІНКОТЕРМС 2010 року. Відвантаження товару здійснюється протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання попередньої оплати у розмір 30% за товар та погодження дизайну маркування на упаковці.

На виконання умов Контракту №SC-SAD-017 від 17.11.2023 фірмою Safe foogdtuff trading LLC (Об`єднані Арабські Емірати, продавець) надіслав покупцю для погодження рахунок проформу (proforma invoice) номер PI-SAD-017, в якому вказується, що продавцем поставляється довгозернистий пропарений рис 5% битий на загальну суму 14 985 доларів США, та зазначається, що сума передоплати становить 3 000 доларів США.

21.11.2023 ФОП здійснено передоплату товару в розмірі 3 000 доларів США, що підтверджується платіжним документом (SWIFT) Приватбанку від 21.11.2023 №0492349CF2A3), де у графі 70 платіжного документу вказується «рис CNTR (contract-контракт) № SC-SAD-017 від 17.11.2023».

18.12.2023 на виконання умов Контракту №SC-SAD-017 від 17.11.2023 фірмою Safe foogdtuff trading LLC (Об`єднані Арабські Емірати, продавець) виставлено ФОП (покупець) рахунок фактуру (інвойс) № SAD-012 щодо здійснення оплати за індійський пропарений рис в сумі 11 985 доларів США, згідно якого порт завантаження - Нхава Шева, Індія, порт розвантаження - Констанца Румунія, кінцевий пункт-Україна.

25.01.2024 ФОП було здійснено оплату згідно вищевказаного інвойсу в сумі 11 985 доларів США, що підтверджується платіжним документом (SWIFT) Приватбанку від 25.01.2024 №4D2D48D10C3D), де у графі 70 платіжного документу вказується «рис CNTR (contract-контракт) № SC-SAD-017 від 17.11.2023».

Доставка товару здійснювалась частково морським транспортом (Індія (порт-Нхава Шева)- Румунія (порт-Костанца)) та залізничним (Румунія (Костанца) -Україна (Тернопіль)), що підтверджується коносаментом для морських перевезень, накладною ЦМР від 02.04.2024, договором заявкою №18.11/1 від 18.11.2023.

17.04.2024 декларант позивача для митного оформлення ввезеного на територію України товару «рис індійський пропарений, повністю обрушений, середньозернистий-2700кг. Показник згідно сертифіката якості: довжина зерна 5,90мм, вологість 13,8%, битих зерен 4,9 %; для продовольчих цілей, розфасований у поліпропіленові мішки 1080 шт. по 25 кг» подав МД №24UA24U2. Митна вартість товару становить 14 985,00 дол. США, яку визначено за першим методом. До митної декларації додано: сертифікат якості (Certificate ofgualitv) GST № 27AAFCB2262D1Z2 від12.01.2024, пакувальний лист (Packing list) №PL-012 від 18.12.2023, рахунок-проформу (Proforma invoice) №PI-SAD-017 від 17.11.2023, рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №SAD-012 від 18.12.2023, коносамент (Bill oflading) № MAEU 1KT957818 від 18.12.2023, накладну УМВС (SMGS consicrnmentnote (rail)) №2742601 від 02.04.2024, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1), експортну декларацію №24ROCT27 від 12.03.2024, фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) №PSC75PQS від 15.01.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №FIEO/MUMBAI/CoO/032239/DEC/23 від 12.12.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №0492349CF2A3 від 21.11.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №4D2D48D10C34 від 25.01.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару-довідка про транспортні витрат від 02.04.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) №SC-SAD-017 від 17.11.2023, договір (контракт) про перевезення -договір-заявка №18.11/1 від 18.12.2023, інші некласифіковані документи №CPC/ALP/647/23-24 від 23.12.2023, інші некласифіковані документи №GST № 27AAFCB2262D1Z2 від 12.01.2024.

На електронне повідомлення митниці позивач надав копію митної декларації країни відправлення № INKPK6 6113006 від 18.12.2023 та одночасно повідомив митний орган листом № 1 № 18.04.2024, що ним було надано усі наявні у нього документи.

Митниця прийняла Рішення, а також сформувала Картку відмови.

Як зазначено у графі 33 Рішення, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив: - відповідно до пункту 1.3 Договору заявлені умови поставки - SIF (Констанца), проте такі умови не відповідають Правилам ІНКОТЕРМС жодної редакції. Умови поставки CIF (вартість, страхування, фрахт) передбачають обов`язкове страхування вантажу, проте документи, що підтверджують страхування (страховий поліс) до митного оформлення не подані. Таким чином, виникає сумнів щодо включення цих витрат до митної вартості товару; - в ЕМД неправильно заповнена графа 11 «Торговельна країна» - відповідно до договору від 17.11.2023 № SC-SAD-017 продавцем є SAFE AGRI FOODSTUFF TRADING LLC (ОАЕ) та не внесено повні відомості щодо відправника товару - графа 2 «Відправник» - згідно з коносаментом від 18.12.2023 №MAEU 1KT957818 відправником є GURUKRIPA PARBOILING; - в графі 70 платіжних документів від 21.11.2023 та від 25.01.2024 наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний договір, що не дозволяє ідентифікувати оплату саме цієї поставки товару, окрім цього у платіжних документах відсутні усі реквізити, що передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216; - оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 17.11.2023 № SC- SAD-017, який внесений у графу 44 ЕМД під кодом 4104, що не відповідає відомостям щодо виробника, заявленим в документах та електронному інвойсі та встановлено суперечливі відомості щодо назви товару: в проформі від 17.11.2023 № PI-SAD-017 - «LONG GRAIN PARBOILED RICE...», у фактурі від 18.12.2024 № SAD-012 - «INDIAN PARBOILED RICE».

Також у спірному Рішенні вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 Митного кодексу України (далі МК) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації МД від 10.01.2023 №UА62U8, де вартість подібного товару становить 1,02 дол. США/кг. Тут же зазначається, що Митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 24UA90U5 від 14.05.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МК.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК).

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товару, а саме документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК У у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 МК встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 МК у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічне правова позиція викладена Верховним Судом в постановах у справі № 815/4477/15 від 21.01.2020, у справі № 813/1350/14 від 14.01.2020, у справі № 160/8775/18 від 18.12.2019 .

Так, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, а саме у графі 33 відповідач зазначає розбіжності, які на його думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.

Так як видно з матеріалів справи, за позивач подав разом із МД вищеперелічені документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК.

Додатково надано на електронне повідомлення митниці: копію митної декларації країни відправлення № INKPK6 6113006 від 18.12.2023 та одночасно повідомив митний орган листом № 1 № 18.04.2024, що ним було надано усі наявні у нього документи

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № SAD-012 від 18.12.2023, загальна вартість товару становить 14 985 дол. США. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) № SAD-012 від 18.12.2023 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA24U2 від 17.04.2024 (графа 22).

Пунктом 2.1. Контракту №SC-SAD-017 від 17.11.2023 оплата товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця. Розрахунки за товар проводяться в наступному порядку: 30% передоплати протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку 70% з моменту отримання від продавця документів на відвантаження товару. У свою чергу, позивач на підтвердження сплати контрагенту коштів за товар згідно інвойсу № SAD-012 від 18.12.2023 у сумі 14 985 дол. США до матеріалів справи долучив платіжні документи (SWIFT) Приватбанку від 21.11.2023 №0492349CF2A3 на суму 3 000,00 дол. США та від 25.01.2024 №4D2D48D10C3D на суму 11 985 дол. США, де у графі 70 платіжного документу вказується «рис CNTR (contract-контракт) № SC-SAD-017 від 17.11.2023».

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у зазначенні відправника товару у митній декларації країни відправлення №24ROCT27 від 12.03.2024 та згідно коносаменту від 18.12.2023 №MAEU 1KT957818, не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки окремі недоліки у заповненні декларації країни відправлення не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною та іншими умовами контракту, якщо такі підтверджені сукупністю інших доказів. Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, статтею 53 МК визначений перелік документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і у такому переліку митна декларація країни відправлення не передбачена, а відтак не є первинним документом що надається до митного органу для підтвердження такої вартості.

Також є безпідставними доводи скаржника, що банківські платіжні документи від 21.11.2023 №0492349CF2A3 та від 25.01.2024 №4D2D48D10C3D не можуть бути взяті до уваги, як банківський платіжний документ, який стосується оцінюваного товару, так як в графі 70 цих платіжних документів наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний договір, що не дозволяє ідентифікувати оплату саме цієї поставки товару, оскільки платіжні документи (SWIFT) Приватбанку від 21.11.2023 №0492349CF2A3 на суму 3 000 дол. США та від 25.01.2024 №4D2D48D10C3D на суму 11 985 дол. США, де у графі 70 платіжного документу вказується «рис CNTR (contract-контракт) № SC-SAD-017 від 17.11.2023».

Платіжні документи здійснені дол. США на загальну суму 14 985 дол. США, що відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту та доданого до нього інвойсу № SAD-012 від 18.12.2023. Оплата здійснювалась на основі попереднього рахунку (Рахунок-проформа) №PI-SAD-017 від 17.11.2023, який був долучений позивачем до митної декларації.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 420/1709/19 від 29.07.2020, відповідно до якої ВС зазначив: «Здійснюючи коригування митної вартості товару, контролюючий орган зазначив, що в поданих платником документах наявні розбіжності щодо умов оплати товару. Ці обставини нібито виключали можливість контролюючого органу перевірити числове значення заявленої митної вартості за основним методом. Водночас, підтримуючи правомірність рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд звернув увагу на те, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складники митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів. якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості».

Таким чином, платіжні документи відповідають вимогам пункту 4 частини другої статті 53 МК як банківські документи, що стосується товару, митна вартість якого визначається.

Щодо зауважень митного органу про те, що відповідно до пункту 1.3 договору заявлені умови поставки - SIF (Констанца), проте такі умови не відповідають Правилам ІНКОТЕРМС жодної редакції, то слід вказати, що згідно пунктів 1.3, 3.2 Контракту Умови поставки: товар поставляється на умовах SIF (Констанца) згідно ІНКОТЕРМС 2010 року, що є опискою, так як і інвойсі № SAD-012 від 18.12.2023 вказано метод доставки CIF, згідно якого відвантаження товару здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання попередньої оплати у розмір 30% за Товар та погодження дизайну маркування на упаковці.

Умови поставки CIF Інкотермс 2010 - це комерційний торговий термін, який в міжнародній практиці є однією з основних умов поставки товарів. Його назва є абревіатурою, утвореної першими літерами англійського виразу «Cost, Insurance and Freight» («Вартість, страхування і фрахт»). Поставка товару на умовах CIF має на увазі, що продавець виконав обумовлену поставку в тому випадку, коли товар вже фактично поміщений на борт судна (перейшов через поручні) в порту відвантаження в узгоджені сторонами терміни.

При цьому за умовами поставки CIF продавець повинен сплатити витрати з доставки товару в зазначений порт призначення. Продавець також повинен застрахувати товар (сплативши передбачені страхові внески) від можливих ризиків його повної втрати або часткового пошкодження під час перевезення. Коносамент (товарну квитанцію) і страховий поліс продавець передає покупцеві. Тобто обов`язок страхування лежить на продавцеві і ніяким чином не впливає на вартість товару.

Таким чином, позивач надала митному органу всі наявні у неї та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

При цьому, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

До того ж, процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунки-фактури (інвойс).

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеним. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відтак, рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному Рішенні митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, є правильними висновки суду першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване Рішення протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич