Справа № 440/5749/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. Справа № 440/5749/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/5749/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 6 188,89 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії з 17.07.2019 року, у розмірі 1,11 (з 01 травня 2020 року), у розмірі 1,11 (з 01 березня 2021 року) та у розмірі 1,14 (з 01 березня 2022 року);

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 6 188,89 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії з 17.07.2019 року, у розмірі 1,197 (з 01 березня 2023 року), у розмірі 1,0796 (з 01 березня 2024 року) та у розмірі 1,115 (з 01 березня 2025 року);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 6 188,89 грн, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії з 17.07.2019 року, у розмірі 1,11 (з 01 травня 2020 року), у розмірі 1,11 (з 01 березня 2021 року), у розмірі 1,14 (з 01 березня 2022 року), у розмірі 1,197 (з 01 березня 2023 року), у розмірі 1,0796 (з 01 березня 2024 року), у розмірі 1,115 (з 01 березня 2025 року) та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2023 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, зокрема, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом зазначені у заяві від 13.05.2025 та повернуто позовну заяву в частині позовних вимог, що заявлені за період з 01.03.2023 по 27.10.2024.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 4 КАС України та ст. 10 Закону №1058-ГУ, скориставшись досудовим порядком вирішення спору та звернувшись з позовною заявою від 28 квітня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, зокрема в частині позовних вимог за період з 01.04.2024 оскільки перебіг такого строку починається з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із скаргою на рішення, дії суб`єкта владних повноважень, оскільки рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом.

Вказує, що індексація у 2023, 2024, 2025 роках позивачу нараховувалася, однак спір виник через розмір нарахованих сум з 01.03.2023, а тому наявні підстави для необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії в частині позовних вимог за період з 01.03.2023 по 27.10.2024, за якими ухвалою від 19.05.2025 судом повернуто заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку.

13.05.2025 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом. У заяві позивач висловив незгоду зі застосуванням строків звернення до суду та законодавчим врегулюванням цих строків. На думку позивача, незважаючи на всі його заяви з детально вказаними неправомірними діями щодо нього, порушення його прав, свобод та інтересів як пенсіонера, відповідач не здійснив перерахунок пенсії позивачу у зв`язку з щорічною індексацією з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 6 188,89 грн, який враховувався при призначенні йому пенсії з 17.07.2019.

Скориставшись правом оскарження дій та рішень відповідача до органу вищого рівня відповідно до пункту 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та до п. 2, 4 Постанови ПФУ №18-6, позивач надіслав скаргу щодо невідповідності нарахування щорічної індексації його пенсії чинному законодавству ГУ ПФУ в Полтавській обл. від 09.01.2025 до Пенсійного фонду України, вичерпавши всі можливі способи вирішення в досудовому порядку цього спору. Вимушений був звернутися з позовною заявою від 28.04.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду в межах шестимісячного строку, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень відповідно до п. 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалюючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у заяві обставини не підтверджують поважність пропуску позивачем строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Предметом цього спору є незгода позивача з тим, що йому не проведено індексацію пенсії з 01.03.2023.

В апеляційній скарзі позивач з посиланням на частину другу статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стверджує про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що індексація у 2023, 2024 роках позивачу не нараховувалася, тому немає підстав для необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

При цьому, поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 справа №240/27663/23.

З урахуванням наведеного, тривале листування позивача з відповідачем, отримання листів відповідача не змінюють момент, з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Пенсійні виплати мають щомісячний характер і про їх припинення, зменшення чи нарахування у неправильному розмірі позивачу мало бути відомо не пізніше неотримання/отримання вперше такої доплати у межах спірного періоду.

При цьому, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Поряд із тим, Верховний Суд у постанові від 27 січня 2025 року у справі № 200/422/24 зазначив, що право громадян, пенсія яким призначена у 2020 - 2023 роках, на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом 28.04.2025.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині позовних вимог за період з 01.03.2023 по 27.10.2024.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27 січня 2025 року у справі № 200/422/24, від 11 лютого 2025 року у справі № 280/3620/24, від 24 березня 2025 року у справі № 380/11333/24 та від 08 квітня 2025 року у справі №260/4303/24.

Підстави пропуску строку звернення до суду з позовом, наведені у заяві від 13.05.2025, є неповажними.

Твердження позивача, викладені в заяві та в апеляційній скарзі, суперечать закону та суд не може не застосувати закон та його відповідне тлумачення, визначене правовими позиціями Верховного Суду.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, позивачем не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на ненаведення позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів доходить висновку, що повертаючи позовну заяву позивачу на підставі ч. 2 ст. 123, п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції діяв у межах процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 440/5749/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло