Справа № 160/17028/21
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» про застосування заходів реагування, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» (далі відповідач), в якому позивач просить суд:
Позивач в обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначив наступне. Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) в період з 03.06.2021 по 16.06.2021 на підставі наказу про проведення планового заходу від 24.05.2021 №849, направлення на проведення планової перевірки від 24.05.2021 №4-661-21 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» та за результатом заходу державного нагляду (контролю) складено акт №210/2.1-7/21 від 16.06.2021. Під час зазначеної перевірки встановлено, що відповідачем під час провадження господарської діяльності експлуатується автозаправна станція, ємності для зберігання палива об`ємом 25 м3 (бензин), 2 ємності об`ємом 45 м3 (дизпаливо), склад пестицидів та агрохімікатів. Висновок з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки) у відповідача відсутній. У зв`язку з тим, що виявлений факт є грубим порушенням природоохоронного законодавства, провадження планової діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планової діяльності забороняється законом і підлягає безумовній тимчасовій забороні (зупиненню).
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 адміністративна справа розподілена судді Сидоренко Д.В.
Ухвалою суду від 27.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за позов немайнового характеру у розмірі 2270,00 грн.
Ухвалою суду від 25.10.2021 після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Разом з відзивом відповідач подав письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
У підготовче засідання 13.01.2022 з`явились представник позивача та представник відповідача. Суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 03.02.2022 для ознайомлення представником позивача з клопотанням про долучення доказів, наданим представником відповідача під час судового засідання.
У зв`язку з перебуванням судді Сидоренка Д.В. на лікарняному, адміністративна справа знята з розгляду 03.02.2022 та перенесена на 01.03.2022.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, у відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 №2102-ІХ, адміністративна справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 01.03.2022 була знята з розгляду та перенесена на 12.04.2022.
У підготовче засідання 12.04.2022 сторони не з`явились з урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання, у зв`язку із чим суд ухвалив оголосити перерву у підготовчому засіданні.
Цією ж ухвалою суду роз`яснено сторонам, що розгляд адміністративної справи починається спочатку, зважаючи на що, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали (у разі необхідності), позивачу - відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень відповідачу разом із доказами їх надіслання іншим учасникам справи.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
22.04.2025 представником відповідача подано клопотання про участь в засіданні в режимі відеоконференції, яке залишено судом без задоволення, оскільки розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідачем додаткових пояснень до вже поданого відзиву та долучених документів не надано.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид діяльності за КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; серед інших видів діяльності: Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, Вирощування інших однорічних і дворічних культур, Допоміжна діяльність у рослинництві, Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, Неспеціалізована оптова торгівля.
Ступінь ризику суб`єкта господарювання з урахуванням значення прийнятого ризику від провадження господарської діяльності - високий.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2012, відповідач у власності має виробничі будівлі заправної станції (опис об`єкта: заправочна, інв.№041А, загальна площа 15,9кв.м.; склад ПММ, інв.№033Б, загальна площа 68,0кв.м.; склад ПММ, інв. №034В, загальна площа 13,1кв.м.), адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Кірове, вул. ім. Шевченко, 4.
За результатами перевірки складено акт від 16.06.2021 №210/2.1-7/21.
В акті перевірки зафіксовано низку порушень, допущених Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистопілля», серед іншого встановлено, що на підприємстві експлуатується автозаправочна станція, ємності для зберігання палива об`ємом 25м3 (бензин), 2 ємності по 45 м3 (ДП), склад пестицидів та агрохімікатів. Висновку з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки)/державна екологічна експертиза відсутні, що є порушенням ст.ст. 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Примірник акту планової перевірки на 35 сторінках отримано 16.06.2021 головним інженером Чернецьким С.В., про що свідчить власноручний підпис, проставленим в акті, та зазначено: «Прийнято з зауваженнями та запереченнями, які будуть додатково надіслані листом.».
18.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» направлено Державній екологічній інспекції України заперечення та зауваження на акт №210/2.1-7/21 від 16.06.2021.
24.06.2021 з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю), відповідачем винесено Припис № 210/2.1-7/21, згідно з яким відповідно до пункту 1 на позивача покладено обов`язок у строк до 01.11.2021 розробити звіт з оцінки пливу на довкілля від провадження планової діяльності та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля відповідно до статті 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Вважаючи, що відповідачем порушено вимоги природоохоронного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом про зупинення виробництва (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якої здійснюється експлуатація автозаправної станції, ємності для зберігання палива об`ємом 25 м3 (бензин), 2 ємностей об`ємом 45 м3 (дизпаливо), складу пестицидів та агрохімікатів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на момент звернення до суду відповідачем не усунуто виявлені в ході перевірки порушення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з частиною третьою статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Частиною першою статті 42 Конституції України проголошено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Водночас у частині першій статті 50 Конституції України закріплено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
З огляду на зазначені конституційні положення поняття «безпека життя» і «здоров`я людини» слід розуміти у широкому значенні, яке охоплює різноманітні сфери суспільно-управлінських відносин, в яких застосування та тлумачення норм законодавства слід розглядати, головним чином, в аспекті створення максимальних гарантій безпечності людини та її відчуття захищеності, що також є основою суспільного інтересу. Пріоритет такого інтересу, за загальним правилом, над приватним інтересом (зокрема, у формі права власності, права на підприємницьку діяльність) у випадку їх конкуренції підтверджується також положеннями частини першої статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII (далі Закон № 1264-XII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами частини другої статті 10 Закону № 1264-XII діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Згідно з частиною першою статті 20-2 Закону № 1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:
надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;
обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів, незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Держекоінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з частиною першою статті 68 Закону № 1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05 квітня 2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон № 877-V).
Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу першого частини десятої цієї статті посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Стаття 5 Закону № 877-V регламентує позапланові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю).
У силу частин першої, другої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
Водночас у частині першій статті 10 Закону № 877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання).
За змістом абзацу дев`ятого частини шостої статті 7 Закону № 877-V в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкта господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
За змістом частини першої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.
Статтею 11 Закону № 877-V передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки (загрози) життю та здоров`ю людей.
Екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей. Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов`язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів. Діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду (стаття 50 Закону №1264-XII).
З урахуванням зазначеного та предмету спору, ключовим питанням при вирішенні справи залишається наявність або відсутність порушень природоохоронного законодавства з боку суб`єкта господарської діяльності та наявність підстав для застосування заходів реагування у вигляді призупинення діяльності підприємства.
Щодо суті виявлених під час перевірки порушень, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 № 2059-VIII (далі - Закон № 2059-VIII).
За змістом частини першої статті 2 Закону № 2059-VIII оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:
1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;
2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;
3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;
4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;
5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.
Оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень (частини друга статті 2 цього ж Закону).
Частиною третьою статті 2 названого Закону визначено, що суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава.
Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 2059-VIII здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Планована діяльність - це планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 1 Закону № 2059-VIII).
Частиною третьої статті 3 Закону № 2059-VIII встановлено, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема: сільське господарство; енергетичну промисловість: поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше; хімічну промисловість: зберігання хімічних продуктів (базисні і витратні склади, сховища, бази).
Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 3 Закону № 2059-VIII забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності. Планована діяльність, що належить до першої категорії та зазначена в частині другій цієї статті, підлягає обов`язковому розгляду щодо наявності підстав для здійснення оцінки транскордонного впливу на довкілля згідно з міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до частини першої статті 6 названого Закону суб`єкт господарювання забезпечує підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля і несе відповідальність за достовірність наведеної у звіті інформації згідно з законодавством.
За правилами частин першої, другої та третьої статті 9 Закону № 2059-VIII уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.
Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
При підготовці висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган розглядає та бере до уваги звіт з оцінки впливу на довкілля та звіт про громадське обговорення.
Частинами першою, другою та третьою статті 11 Закону 2059-VIII передбачено, що звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, приймаючи рішення про провадження планованої діяльності, зобов`язані врахувати висновок з оцінки впливу на довкілля. У рішенні про провадження планованої діяльності зазначається, що екологічні умови провадження планованої діяльності визначені у висновку з оцінки впливу на довкілля. За рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування рішення про провадження планованої діяльності може включати екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій статті 9 цього Закону.
Якщо після ухвалення висновку з оцінки впливу на довкілля законодавством не передбачається прийняття рішення про провадження планованої діяльності для початку її провадження, висновок з оцінки впливу на довкілля, у якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, вважається рішенням про провадження планованої діяльності.
Таким чином, визначальними умовами для отримання висновку з оцінки впливу на довкілля є звіт з оцінки впливу на довкілля, а для отримання рішення про провадження планованої діяльності - висновок з оцінки впливу на довкілля. За відсутності звіту та висновку з оцінки впливу на довкілля відсутні законодавчі підстави для провадження планованої діяльності.
Підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин (частина третя статті 16 цього Закону).
Рішення про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля приймається виключно судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів або за позовом інших осіб, права та інтереси яких порушено (частина четверта статті 16 Закону № 2059-VIII).

Як вбачається з проаналізованих положень чинного законодавства, позивач наділений повноваженнями на звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування.

Застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки (загрози) життю та здоров`ю людей.

При цьому, застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних порушенням вимог у сфері природоохоронного законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 03.06.2021 по 16.06.2021 на підставі наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №849 від 24.05.2021, повідомлення на проведення планової перевірки від 03.03.2021 №4-1703-21 та направлення на проведення планового заходу державного нагляду (контролю) №4-661-21 від 24.05.2021, Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) проведено плановий захід (перевірка) державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистопілля»: 53253, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Чистопіль, вул. Шевченко, буд.5.

За результатами перевірки встановлено низку порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Виявлені в ході планового заходу порушення зафіксовані в акті планової перевірки від 16.06.2021 №210/2.1-7/21.

Позивачем в описі виявлених порушень вимог законодавства, зазначених в акті від 16.06.2021 №210/2.1-7/21, вказано, як на одне з порушень, на порушення ст.ст.3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а саме: на підприємстві експлуатується автозаправочна станція, ємності для зберігання палива об`ємом 25м3 (бензин), 2 ємності по 45 м3 (ДП), склад пестицидів та агрохімікатів, висновок з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки)/ державна екологічна експертиза відсутні, що і стало підставою для звернення позивача із даним позовом.

Акт отримано відповідачем та підписаний із зауваженнями.

Відповідачем жодних доказів на усунення виявлених порушень не надано.

Доводи відповідача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» не має обов`язку отримувати висновок з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки), оскільки є сільськогосподарським підприємством та не має відношення до енергетичної промисловості, не приймаються судом з наступного.

Частиною третьою, четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» чітко визначено, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає: сільське господарство; енергетичну промисловість: поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше; хімічну промисловість: зберігання хімічних продуктів (базисні і витратні склади, сховища, бази).

Забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Судом встановлено, що основний вид діяльності ТОВ «Чистопілля» за КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; серед інших видів діяльності: Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, Вирощування інших однорічних і дворічних культур,

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має у власності виробничі будівлі заправної станції (опис об`єкта: заправочна, інв.№041А, загальна площа 15,9кв.м.; склад ПММ, інв.№033Б, загальна площа 68,0кв.м.; склад ПММ, інв. №034В, загальна площа 13,1кв.м.).

Відповідачем не заперечено, що у господарській діяльності ТОВ «Чистопілля» використовує автозаправну станцію, ємності для зберігання палива об`ємом 25м3 (бензин), 2 ємності по 45 м3 (ДП), склад пестицидів та агрохімікатів.

При цьому, відповідачем не заперечується і тієї обставини, що звіт з оцінки впливу на довкілля ним не складався та до уповноваженого органу з метою отримання висновку з оцінки впливу на довкілля не подавався.

Таким чином, відповідачем проігноровано обов`язок, покладений частиною першою статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» щодо обов`язкового здійснення оцінки впливу на довкілля.

Отримання ж дозволу №-145 від 26.07.2019 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, не змінює такого обов`язку. Це два різні документи, які несуть різне змістовне призначення та регулюють різні аспекти екологічної діяльності.

Доводи відповідача про те, що вимоги позивача щодо необхідності отримання оцінки впливу на довкілля відповідно до Закону №2059-VIII не можуть поширюватись на ТОВ «Чистопілля», оскільки на час набуття Законом чинності товариство вже провадило господарську діяльність, безпідставні.

Суд звертає увагу, частиною другою статті 17 Закону № 2059-VIII передбачено, що дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону (розширення, перепрофілювання, ремонт, реконструкція, тощо). Цією ж статтею також визначено, що висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Водночас, доказів отримання рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом або державну екологічну експертизу відповідачем не надано.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що предметом позовних вимог у цій справі є не протиправність рішення суб`єкта владних повноважень (припису від 24.06.2021 №210/2.1-7/21) в частині покладеного обов`язку у строк до 01.11.2021 усунути порушення законодавства та розробити звіт з оцінки пливу на довкілля від провадження планової діяльності та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля, а застосування до відповідача заходів реагування у вигляді зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якої здійснюється експлуатація автозаправної станції, ємності для зберігання палива об`ємом 25 м3 (бензин), 2 ємностей об`ємом 45 м3 (дизпаливо), складу пестицидів та агрохімікатів, у зв`язку із відсутністю висновку з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки).

Вразі, якщо відповідач не погоджується з рішенням суб`єкта владних повноважень, в якому встановлені строки на усунення виявлених порушень, він мав право оскаржити припис до суду, проте доказів оскарження припису відповідач не надав, а матеріали справи не містять.

Та обставина, що позивач звернувся до суду із цим позовом про застосування заходів реагування до закінчення строку виконання припису, не є перешкодою для звернення контролюючого органу з таким позовом, оскільки виявлені порушення давали таку можливість, не чекаючи їх виконання.

Контролюючий орган в розумінні частини сьомої, восьмої статті 7 Закону № 877-V має право як застосувати захід реагування у вигляді складення припису, так і звернутись до суду для вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, у спірному випадку, захід державного нагляду (контролю) був проведений з питань дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а не з питань перевірки виконання припису від 24.06.2021 №210/2.1-7/21 до настання строку на його виконання, тож порушень в цій частині судом не встановлено.

Щодо посилань відповідача на те, що в акті перевірки не вказано пункт(и), абзац(и) статей 3, 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», суд зазначає, що у спірному випадку відсутність пункту(ів), абзацу(ів) статей не вказує на допущення контролюючим органом процедурних порушень, які б випливали на правомірність прийнятого за наслідками здійсненого контрольного рішення (акту), оскільки позивачем в акті надано чітке обґрунтування виявленому порушенню відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля (в частині поверхневого зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки) або державна екологічна експертиза, що дозволяло зрозуміти виявлене порушення.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідачем станом на час розгляду справи не надано доказів усунення порушень, які стали підставою для звернення Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) із цим позовом.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки.

Рішення про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля приймається виключно судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів або за позовом інших осіб, права та інтереси яких порушено.

Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

За сукупністю наведених обставин та системного аналізу наведених законодавчих норм, суд приходить до висновку про те, що проведеною перевіркою встановлено відсутність висновку з оцінки впливу на довкілля або державної екологічної експертизи, тому для попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті вказаних порушень, існують очевидні підстави, не спростовані відповідачем, для застосування заходу реагування у вигляді тимчасової заборони (зупинення) здійснення господарської діяльності відповідача, під час якої здійснюється експлуатація автозаправної станції, ємності для зберігання палива об`ємом 25 м3 (бензин), 2 ємностей об`ємом 45 м3 (дизпаливо), складу пестицидів та агрохімікатів, до моменту отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, відтак позовні вимоги підлягають до частковому задоволенню.

У свою чергу, застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог у сфері природоохоронного законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, підстави для розподілу таких витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (, місцезнаходження: 50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 92) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» (, місцезнаходження: 53253, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Чистопіль, вул. Шевченко, буд.5) про застосування заходів реагування задовольнити частково.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» (, місцезнаходження: 53253, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Чистопіль, вул. Шевченко, буд.5) у вигляді тимчасової заборони (зупинення) здійснення господарської діяльності, під час якої здійснюється експлуатація автозаправної станції, ємності для зберігання палива об`ємом 25 м3 (бензин), 2 ємностей об`ємом 45 м3 (дизпаливо), складу пестицидів та агрохімікатів, до моменту отримання висновку з оцінки впливу на довкілля.

У задоволенні іншої частини відмовити.

Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова