Справа № 360/786/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року справа №360/786/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.О.), складеного у повному обсязі 17 вересня 2024 року, у справі № 360/786/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду у надійшла позовна заява Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 26 серпня 2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, виплаченої 26 серпня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 26 серпня 2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, виплаченої 26 серпня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 березня 2018 року по 22 червня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року, виплаченої 22 червня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 березня 2018 року по 22 червня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року, виплаченої 22 червня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 26 серпня 2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, виплаченої 26 серпня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 26 серпня 2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, виплаченої 26 серпня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 березня 2018 року по 22 червня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року, виплаченої 22 червня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 березня 2018 року по 22 червня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року, виплаченої 22 червня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в яких просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21 виконане відповідачем 26 серпня 2021 року та рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі № 360/666/23 виконане 22 червня 2024 року (що не заперечується позивачем), відтак відсутні правові підстави щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01 грудня 2015 року по 26 серпня 2021 року та за період з 01 березня 2018 року по 22 червня 2024 року, а тому адміністративний позов є незаконним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вважає, що строк звернення до суду є пропущений позивачем.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 03 лютого 2009 року по 03 лютого 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ; звільнений з військової служби в запас за наказом начальника загону від 03 січня 2019 року № 2-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; за наказом начальника загону від 01 лютого 2019 року № 36-ОС виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 03 лютого 2019 року.

Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями наказу начальника загону від 01 лютого 2019 року № 36-ОС, довідки 02 серпня 2024 року № 08/3601.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 03 лютого 2019 року включно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 03 лютого 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки-розрахунку про індексацію від 15 липня 2023 року № 291-М, розрахункового листа за серпень 2021 року, платіжного доручення від 25 серпня 2021 року № 3251, ОСОБА_1 за рішенням суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21 нараховано індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 72468,06 грн, до виплати 58336,79 грн.

Нарахована на виконання рішення суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21 індексація надійшла на картковий рахунок позивача 26 серпня 2021 року, що підтверджено скріншотом про зарахування по рахунку позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2024 року, позовні вимоги Дяченка О.В. в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року включно відповідно до приписів абзаців четвертого, шостого пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4119,58 грн на місяць у загальній сумі 45756,74 грн за період з 01 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року включно відповідно до приписів абзаців четвертого, шостого пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки щодо належної до виплати індексації грошового забезпечення згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23, платіжної інструкції від 20 червня 2024 року № 4737 ОСОБА_1 на виконання рішення суду нараховано індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 45756,76 грн, до виплати 45070,41 грн.

Нарахована на виконання рішення суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23 індексація надійшла на картковий рахунок позивача 22 червня 2024 року, що підтверджено випискою банку по надходженням по картці/рахунку.

Проте відповідачем не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за рішеннями суду.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (далі Порядок № 159).

Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а дійшов правового висновку про те, що системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії, страхових виплат) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахована на виконання рішення суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21 індексація надійшла на картковий рахунок позивача 26 серпня 2021 року, що підтверджено скріншотом про зарахування по рахунку позивача.

Нарахована на виконання рішення суду від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23 індексація надійшла на картковий рахунок позивача 22 червня 2024 року, що підтверджено випискою банку по надходженням по картці/рахунку.

Щодо строків звернення до суду, суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю, при цьому, поняття заробітна плата, яке використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначним з її складовими (включаються), а тому вимоги про перерахунок середньої заробітної плати, охоплюється застосованим у частині другій статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці». Так, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни до частини другої статті 233 КЗпП України, яку викладено в наступній редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).».

Отже, до 19 липня 2022 року на спірні правовідносини поширюються норми статті 233 КЗпП України, якими були визначені строки звернення з приводу вимог позивача, як безстрокові, водночас, починаючи з 19 липня 2022 року почали діяти норми статті 233 КЗпП України в новій редакції, які передбачають тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому, проте вони до спірних правовідносин не застосовуються.

Колегія суддів зауважує, що вищевказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Так, у згаданій справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформулював наступний висновок:

1) якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»);

2) з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 травня 2025 року у справі № 640/12053/21.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків звернення до суду.

Відтак, враховуючи, що несвоєчасне нарахування та виплата індексації грошового забезпечення відбулись у зв`язку із неправомірними діями відповідача, що встановлено рішеннями суду від 29 березня 2021 року у справі № 360/532/21 та від 23 серпня 2023 року у справі № 360/666/23, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 360/786/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко