Справа № 320/2252/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2252/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Дудин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПЕКС ГАЗ УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АПЕКС ГАЗ УКРАЇНА» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №266580413 від 17.10.2022;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №266610413 від 17.10.2022;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №266600413 від 17.10.2022.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України проведено камеральні перевірки податкової звітності з ПДВ за березень та квітень 2022 року, поданої ТОВ "АПЕКС ГАЗ УКРАЇНА".

За результатами проведених перевірок контролюючим органом сформовано висновок про порушення ТОВ "АПЕКС ГАЗ УКРАЇНА" п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження позитивних нарахувань, які підлягають сплаті до бюджету в деклараціях з ПДВ за березень 2022 року на суму ПДВ 38576 грн, та за квітень 2022 року на суму ПДВ 169 026 грн, внаслідок чого застосовано штрафні санкції до позивача.

Контролюючим органом були складені Акти перевірок №26271/Ж5/26-15-04-13-03/41416428 від 20.09.2022 р. (період - березень 2022 року) та №26272/Ж5/26-15-04-13-03/41416428 від 20.09.2022 р. (період - квітень 2022 року).

На підставі вищевикладеного, 17.10.2022 відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення :

- №266580413, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ та застосовано штрафні санкції на загальну суму 42 434,00 грн. (складено на підставі акту перевірки №26271/Ж5/26-15-04-13-03/41416428 від 20.09.2022 р.);

- №266610413, яким було збільшено суму грошового зобов`язання на суму 2 587 400 грн. (складено на підставі акту перевірки №26272/Ж5/26-15-04-13-03/41416428 від 20.09.2022 р.);

- №266600413, яким було зменшено від`ємне значення в розмірі 169 026,00 грн. (складено на підставі акту перевірки №26272/Ж5/26-15-04-13-03/41416428 від 20.09.2022 р.).

Не погодившись з висновками відповідача, позивач подав скарги на ППР №266580413 та №266610413, за результатами розгляду яких рішеннями ДПС України від 22.12.2022 № 17193/6/99-00-06-01-03-06 та № 17192/6/99-00-06-01-03-06 залишені без задоволення, а вказані ППР без змін.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом положень пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Кодексу № 2755 камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 ПК України, а саме підпунктом 76.1 та 76.2 цієї статті Кодексу передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Тобто, об`єктом камеральної перевірки за положеннями цієї норми є серед іншого дані Єдиного реєстру податкових накладних.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність проведення контролюючим органом камеральної перевірки та дослідження під час її проведення, зокрема і даних Єдиного реєстру податкових накладних.

Подібна позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.11.2019 у справі №810/307/16.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266600413, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з ч.1 чт.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.241 КАС України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановленим ухвал.

Як вбачається з положень ч.5 ст.243 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань: залишення позовної заяви без руху; повернення позовної заяви; відкриття провадження в адміністративній справі; об`єднання справ та роз`єднання позовних вимог; забезпечення доказів; визначення розміру судових витрат; продовження та поновлення процесуальних строків; передачі адміністративної справи до іншого адміністративного суду; забезпечення позову; призначення експертизи; виправлення описок і очевидних арифметичних помилок; відмови в ухваленні додаткового судового рішення; роз`яснення судового рішення; зупинення провадження у справі; закриття провадження у справі; залишення позовної заяви без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02.02.2023 було подано позовну заяву до Київського окружного адміністративного суду, в якій було зазначено позовні вимоги в наступній редакції:

« 1. Розглянути справу за правилами спрощеного провадження.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №266580413 від 17.10.2022.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №266610413 від 17.10.2022.

4. Судові витрати (в т.ч. судовий збір, витрати на правову допомогу) покласти на Відповідача по справі.»

Надалі, Позивачем 16.06.2023 було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій було зазначено позовні вимоги в наступній редакції:

« 1. Прийняти заяву про збільшення позовних вимог.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №266580413 від 17.10.2022, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ разом зі штрафними санкціями на загальну суму 42 434,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №266610413 від 17.10.2022, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ разом зі штрафними санкціями на загальну суму 2 587 400,00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №» 266600413 від 17.10.2022, яким зменшено розмір від`ємного значення суми з ПДВ на суму 169 026,00 грн.

5. Судові витрати (в т.ч. судовий збір, витрати на правову допомогу) покласти на Відповідача по справі.».

Проте, в порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не було постановлено ухвалу щодо задоволення чи відмови в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення №266600413 від 17.10.2022 позивачем в адміністративному порядку не оскаржувалось, дане ППР було направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано позивачем 24.10.2022.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, останнім днем для оскарження податкового повідомлення - рішення №266600413 від 17.10.2022, відповідно до ст.122 КАС України, було 23.04.2023.

ТОВ «АПЕКС ГАЗ Україна» лише 16.06.2023 року звернулося до суду із заявою про збільшення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування ППР №266600413 від 17.10.2022, а судом першої інстанції процесуально це питання вирішено не було.

З огляду на вищевикладене колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266600413.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266580413 та №266610413, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (норми підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX застосовуються починаючи з 27.05.2022) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:

реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року;

строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк сплати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року.

Згідно з пунктом 69.1-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про можливість реєстрації платником податків у строк до 15.07.2022 податкових накладних, складених в період з 01.02.2022 по 31.05.2022.

За правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.05.2021 у справі №820/6160/16, дата закінчення поєднана з прийменником "до", у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Таким чином, з урахуванням вказаних висновків, кінцевою датою реєстрації податкових накладних, складених в період з 01.02.2022 по 31.05.2022, є 15.07.2022 включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до податкових декларацій за березень 2022 року до складу податкового кредиту включив податкові накладні:

- від 15.03.2022 №32, виписану ТОВ "ЛАВІТЕР" на суму ПДВ 24999,49 грн, дата реєстрації в ЄРПН 15.07.2022.

- від 15.03.2022 №33, виписану ТОВ "ЛАВІТЕР" на суму ПДВ 13576,45 грн, дата реєстрації в ЄРПН 15.07.2022.

Оскільки вказані податкові накладні від 15.03.2022 № 32 та №33, виписані ТОВ "ЛАВІТЕР" на загальну суму ПДВ 38 575,94 грн, зареєстровані в ЄРПН 15.07.2022, строк їх реєстрації в силу зазначених вище положень законодавства не був порушений.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протиправність та наявність правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266580413 та №266610413 та задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував доводи і докази відповідача, а також фактичні обставини справи, що є порушенням ст. 242 КАС України, а тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266600413 в частині зменшення суми від`ємного значення в розмірі 18 330,33 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АПЕКС ГАЗ УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2022 №266600413 в частині зменшення суми від`ємного значення в розмірі 18 330,33 грн. - відмовити.

В іншій частині Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено - 07 липня 2025 року.