Справа № 389/1534/25
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/20/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Берневек О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка адміністративну справу, за правилами спрощеного позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Співака Ігоря Михайловича, Головного управління Національної роліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Новіков О.М., 01 травня 2025 року подав до суду вказану позовну заяву, в якій позивач просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4568906 від 24 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп.; закрити провадження по адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Вимоги обгрунтовані тим, що постановою інспектора поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Співака І.М. серія ЕНА №4568906 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 квітня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн 00 коп. за порушення п.15.9 ґ ПДР України, а саме водій здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті. Постанова отримана позивачем на місці зупинки 24 квітня 2025 року.

Дана постанова необгрунтована, є такою, що не відповідає нормам КУпАП, під час її винесення не дотримано вимоги ст.245, 276, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об?єктивне з?ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, 24 квітня 2025 року приблизно о 07:40 годині позивач зупинив транспортний засіб «ВАЗ 2105», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Калинова в м.Знам?янка Кропивницького району Кіровоградська область. До позивача підійшов інспектор поліції Співак І.М., представився та повідомив його, що нібито він здійснив зупинку ближче 10 метрів від перехрестя. Інспектор Співак І.М. проігнорував пояснення позивача, про те, що він стояв далі від перехрестя ніж 10 метрів, та на місці зупинки транспортного засобу склав оскаржувану постанову, якою наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп. Крім того, Співак І.М. не здійснив замір від перехрестя до місця зупинки транспортного засобу позивача, а виніс постанову не впевнившись чи дійсно відстань від перехрестя до транспортного засобу менше ніж 10 метрів. Тобто виносячи постанову інспектор керувався тільки внутрішнім переконанням, а не зібрав достатніх доказів для встановлення вини позивача у порушенні п.15.9 ґ Правила дорожнього руху України. Під час спілкування позивача з інспектором поліції, останній не надав можливість скористатись правовою допомогою адвоката, та проігнорував його прохання про те, що він бажає, щоб на місце приїхав його адвокат та матеріали складалися у його пристутності.

Відповідно до п.15.9 г Правила дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2019 року справа № 216/5226/16-а (2-a/216/33/17) колегія суддів зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а (ЄДРСРУ №72089270).

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що він не вчинив адміністративне правопорушення, так як виконував і не порушував Правил дорожнього руху. Інспектор поліції Співак І.М. не дослідивши повно і об?єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУПАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, та позивач, був позбавлений об?єктивного та всебічного розгляду справи. Також, коли позивач надавав усні пояснення на місці розгляду справи, інспектор не вислухав їх до кінця та сповістив позивача, що він вже все вирішив на свій розсуд і виніс щодо нього постанову про адміністративне правопорушення, що є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Постанова щодо позивача була винесена у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, отже, передбачені КУПАП докази у відповідача щодо порушення грунтуються лише на припущеннях, що суперечать положенням вищевказаного кодексу.

На позовну заяву, 04 червня 2025 року до суду надійшов відзив, згідно з яким представник відповідача - Головного управління Національної роліції в Кіровоградській області позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що 24 квітня 2025 року о 07:37 год інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Співаком І.М. відповідача притягнуто до адміністратвиної відповідальності за ч.3 ст.122 КупАП та накладено адміністратвине стягнення в сумі 680 грн, а саме за те, що він в порушення п.15.9 г ПДР України, здійснив зупинку транспортного засобу ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті, а саме в м.Знам`янка по вул.Калинова. Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгладу справи докази вчиненя позивачем адміністратвиного правопорушення. Стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністратвиної відповідальності, постанова винесена уповноважеою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Оскаржувана постанова містить всі вимоги, визначені КУпАП. Згідно графи 7 «До постанови додаються», зазначено технічний засіб, на який здійснювалася відеофіксація.

Крім того, відповідачем долучено DVD-R диск з відеофіксацією, яка проводилася під час розгляду справи про адміністратвине правоопрушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (постанова ЕНА №4568906 від 24 квітня 2025 року) стосовно ОСОБА_1 .

Позивач та його представник адвокат Новіков О.М. в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій він вказав, що позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, вважає, що не порушував правил дорожнього руху оскільки здійснив зупинку не на перехресті, а на привокзальній площі (на узбіччі-як зазначено правилами дорожнього руху). Зупинка його транспортного засобу не створювала перешкоди дорожнього руху іншим транспортним засобам. Доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано. Відтак, просить закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю в діях позивача події і складу правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Також розгляд справи просив провести без його участі та без участі позивача.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області Співак І.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, будь-які заяви чи клопотання від нього також не надходили.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд розгладати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з урахуванням пояснень викладених у відзиві на позовну заяву та наданих ними доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 24 квітня 2025 року о 07:44 год інспектором відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Співаком І.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіяЕНА №4568906, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 24 квітня 2025 року, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул Калинова м.Знам`янка, здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.15.9 ґ ПДР порушення заборони зупинки на перехрестях. Зазначеними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач не погодившись зі вказаною постановою оскаржив її до суду з підстав зазначених вище. До позовної заяви додано фото з місця зупинки транспортного засобу позивача, з визначенням відстані від зупинки транспортного засобу та від перехрестя, яка становить 15,9 м.

Згідно з положенням статті 41 Закону України «Про дорожній рух», зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 3 ст.122 КУпАП, передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Розділом 15 Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

У відповідності до п.1.10 ПДР, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до положень пункту 1.10 ПДР, перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території; проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Із наданого відповідачем відеозапису вбачається, що поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 про те, що він здійснив зупинку на перехресті з круговим рухом.

За приписами п.33.4 ПДР, наказовий знак 4.10 «Круговий рух» вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

За правилами п.10.6.6 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух тільки в зазначеному стрілками напрямку, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу.

Таким чином вся територія в межах дії знаку 4.10 «Круговий рух» є перехрестям у розумінні ПДР.

Зупинка на перехрестях, де організовано круговий рух заборонена взагалі (ні в перший, ні в будь-який інший ряд). Однак, у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 не зазначено, що позивач здійснив зупинку на перехресті саме з круговим рухом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 74 КПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем приписів 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України та вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП України, а саме те, що позивач вказаний у протоколі час, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку свого транспортного засобу на перехресті вулиць Привокзальна та Калинова із круговим рухом, проте у протоколі не зазначено, що це перехрестя вулиць Калинова та Привокзальна з круговим рухом.

Позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, вказує, щоне порушував правил дорожнього руху оскільки здійснив зупинку не на перехресті, а на привокзальній площі (на узбіччі-як зазначено правилами дорожнього руху).

З долученого до матеріалів справи відповідечаем та переглянутому в судовому засіданні відеозапису не можливо встановити, що позивач здійснив зупинку на перехресті з круговим рухом. Поліцейським не проведено кругову зйомку для фіксації дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», який би підтверджував, що позивач дійсно здійснив зупинку автомобіля на перехресті з круговим рухом. На відеозаписі зафіксована проїздна частина, яка прилягає до залізничного вокзалу ст.Знам`янка, на якій знаходиться клумба круглої форми, місця для паркування транспортних засобів, припарковані автомобілі на місцях призначених для паркування та біля правого краю проїзної части. Так, клубма (центральний острівецт) на проїзній частині може свідчити про круговий рух, а визначені місця для паркування як і припарковані біля правого краю проїзної частини транспортні засоби свідчать про протилежне.

Слід відзначити, що позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення п.15.9 «ґ» ПДР заборона зупинки на перехрестях.

Іншіх доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, відповідачем суду не надано.

У відповідності до положення ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити недоліки оскаржуваної постанови.

Отже, в даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За вказаного оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн не ґрунтується на нормах діючого законодавства України, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Наявність в діях позивача події і складу правпорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП не встановлено. Відтак, справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Доводи викладені в позовній заяві, про те, що позивачу не надано можливості скористатися правовою допомогою, спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом. А саме на відео зафіксовано, як інспектором позивачу були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою адвоката. При цьому, позивач подібних клопотань не заявляв.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

До того ж суд вважає, що позовні вимоги безпідставно заявлені до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Співака І.М., оскільки згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 грудня 2019 року у справі №724/716/16-а, відповідачем у справах з приводу рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп, що підтверджується відповдною платіжною інструкцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача рішенням якого порушені права останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову серія ЕНА №4568906 від 24 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн 00 коп. - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, , місцезнаходження: вул.Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький.

Суддя Г.В. Берднікова