Справа № 160/1538/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2025 рокуСправа №160/1538/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах весь період моєї роботи з 03.02.1992 по 13.08.1992, врахувати при призначенні пенсії архівні довідки №M-80, № M-81, №M-82 від 30.11.2023, №M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області, розглянути повторно заяву про призначення пенсі подану мною, 12.11.2024 року, та додані до неї документи, нарахувати та призначити мені пенсію з 12.11.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком та надала всі необхідні документи. Проте рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Також позивач зазначає, що відповідачем не враховані архівні довідки видані Виконавчим комітетом Славгородської селищної ради. Позивач з рішення відповідача не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "ст.262 ч.5 "Ухвала про відкриття спрощеного провадження" (без повідомлення сторін) від 27.01.25 №160/1538 було надіслано одержувачу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 27.01.2025 22:20.
Відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду не надходив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 05.05.2025 року та продовжено розгляд адміністративної справи №160/1538/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивачці виповнилось 63 роки у квітні 2024 року. Необхідний страховий стаж для призначення пенсії визначений законом становить від 21 до 31 року. Згідно наданих документів страховий стаж позивачки складає 20 років 11 місяців 15 днів. За розглядом документів про призначення пенсії позивачки, до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 03.02.1992 по 13.08.1992 - оскільки не значиться номер та дата наказу на звільнення. Для врахування даного періоду потрібно надати уточнюючу довідку. Згідно з пунктом 26 Порядку №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Архівні довідки № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області не враховані для призначення пенсії, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним заявника (в довідці зазначено Селихова а у паспорті ОСОБА_2 ), та не зазначено прізвище, ім`я по-батькові повністю, а саме відсутнє по-батькові. Отже, для врахування архівних довідок № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M-85 від 21.12.2023 до страхового стажу у відповідачів не має законних підстав.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
12.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 18.11.2024 №65 про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Так, в рішенні від 18.11.2024 №65 зазначено зокрема наступне.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 63 роки.

Вік заявника 63 роки 6 місяців 19 днів.

Необхідний страховий стаж для призначення пенсії визначений законом становить від 21 до 31 року.

Згідно наданих документів страховий стаж позивачки складає 20 років 11 місяців 15 днів.

До загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 03.02.1992 по 13.08.1992 - оскільки не значиться номер та дата наказу на звільнення. Для врахування даного періоду потрібно надати уточнюючу довідку.

Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Також судом досліджено, копію трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 10.03.1982р., копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.03.2005р. згідно якого укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 26.07.1953р. прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та архівні довідки №M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M-85 від 21.12.2023

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Щодо не зарахування періоду роботи з 03.02.1992 по 13.08.1992.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Для підтвердження трудового стажу роботи, позивачем надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 10.03.1982 року. Відповідно до запису №7, позивача з 03.02.1992 року (наказ №5к від 3.02.1992року) прийнято на роботу в якості доярки, відповідно до запису №7, з 13.08.1992 року (номер дата наказу відсутні) звільнено за ст.41 КЗпП України (самовільно залишила роботу).

Відповідачем період роботи з 03.02.1992 по 13.08.1992 не зараховано, оскільки не значиться номер та дата наказу на звільнення.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд зазначає, що не зарахування страхового стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних трудового стажу позивача.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Враховуючи наведене, слід зобов`язати Пенсійний орган зарахувати позивачу період роботи з 03.02.1992 по 13.08.1992 до страхового стажу, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1982р.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що Пенсійний фонд при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії №65 від 18.11.2024 року в частині спірного періоду (з 03.02.1992 по 13.08.1992) діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо врахування при призначенні пенсії архівні довідки №M-80, № M-81, №M-82 від 30.11.2023, №M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області.

Відповідачем у відзиві зазначено, що архівні довідки № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області не враховані для призначення пенсії, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним заявника (в довідці зазначено ОСОБА_5 а у паспорті ОСОБА_2 ), та не зазначено прізвище, ім`я по-батькові повністю, а саме відсутнє по-батькові. Отже, для врахування архівних довідок № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M- 85 від 21.12.2023 до страхового стажу у відповідачів не має законних підстав.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.03.2005р. укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 26.07.1953р. прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_2

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_3 , його видано ОСОБА_1 .

Архівні довідки № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M- 85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області щодо "Селихова Светлана".

З огляду на зазначене архівні довідки, видані на ім`я "Селихова Светлана" видані позивачу ОСОБА_1 , яка у зв`язку з укладанням шлюбу змінила прізвище.

Відсутність зазначення по-батькові не спростовує належність зазначених довідок позивачу.

З огляду на зазначене, на переконання суду, відповідачем протиправно не враховано для призначення пенсії ОСОБА_1 архівні довідки № M-80, № M-81, № M-82 від 30.11.2023, № M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути повторно заяву про призначення пенсії подану 12.11.2024 року, та додані до неї документи, нарахувати та призначити пенсію з 12.11.2024.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

З огляду на викладене, часткове задоволення позовних вимог, суд зазначає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судовий збір відшкодовується за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в розмірі 302,80 грн. та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - у розмірі 302,80 грн.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок, 158б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 18.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) періоди її роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1982р.: з 03.02.1992 по 13.08.1992 та врахувати при призначенні пенсії архівні довідки №M-80, № M-81, №M-82 від 30.11.2023, №M-85 від 21.12.2023 видані виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Дніпропетровської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок, 158б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні 80 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова