Справа № 520/33290/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Справа № 520/33290/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач -1 ) щодо не проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 статті 15 закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 календарних років служби встановленої ч.2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивача 07.05.2024 виключено із особового складу та всіх видів забезпечення відповідача - у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я. Позивач наводить аргументи про те, що під час звільнення із військової служби йому не виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду захистом свого порушеного права.

Відповідачем-1 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що за приписами частини четвертої статті 9 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Також, вважаємо за необхідне звернути особливу увагу Суду першої інстанції на те, що Відповідач не є належним відповідачем у даній судовій справі, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, не має жодних поточних рахунків та цілком і повністю знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка, в свою чергу, є фінансовим розпорядником бюджетних коштів, з яких здійснюється грошове забезпечення військовослужбовців, у тому числі відповідача. До того ж, слід зазначити, що саме військова частина НОМЕР_2 , до складу якої входить відповідач, здійснює своєчасну виплату всіх видів грошового забезпечення військовослужбовцям, а також здійснює замовлення бюджетних коштів для здійснення інших платежів фінансово-господарської діяльності відповідача. Просить у позові відмовити.

Військова частина НОМЕР_2 до суду не подано відзив на позов, який би містив заперечення на позов.

09.12.2024 ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою суду від 18.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази у відповідача.

Ухвалою суду від 29.04.2025 залучено військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач-2) до участі у адміністративній справі №520/33290/24 в якості співвідповідача.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ОСОБА_1 , з 06.01.2022 по 07.05.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом, що підтверджено копіями контракту від 06.01.2022 та копіями з витягів наказу від 10.01.2022 № 4 та від 07.05.2024 № 133.

Відповідно до витягу з наказу від 07.05.2024 № 133 старшого сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.04.2024 №84-РС у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) вважати таким, що справи та посаду здав 07 травня 2024 року. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 07 травня 2024 року становить: календарна 04 роки 03 місяці 08 днів, пільгова не обчислювалась, загальна 04 роки 03 місяці 08 днів.

У наказі від 07.05.2024 відсутні відомості щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років служби встановленої ч.2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Дані обставини підтверджено довідкою відповідача-1 від 25.10.2024 № 1572/4621 про те, що виплачена одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 0,00 грн.

Позивач наводить аргументи про те, що відповідачем-1 допущено протиправні дії щодо невиплати позивачу такої допомоги, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент звільнення позивача ).

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Перше речення абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI передбачає виплату військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У спірному випадку позивач звільнений з військової служби 07.05.2024 у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) за станом здоров`я.

В свою чергу частина п`ята статті 26 Закону № 2232-XII визначає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, які поділені на три групи:1) у мирний час (пункт 1), 2) під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) (пункт 2), 3) під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (пункт 3).

Позивач звільнений через припинення дії контракту під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я, пункт «б» пункту 3 частини п`ята статті 26 Закону № 2232-XII.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позивач як військовослужбовець, що проходив службу за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану та був звільнений за станом здоров`я підпадає під дію абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI, а відтак має право при звільненні зі служби на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентується розділом XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в редакції на час звільнення з військової служби позивача (далі Порядок №260).

Пунктами 1, 2 розділу ХХХІІ Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Відповідно до пункту 8 розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Суд повторно відмічає, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 4 роки 3 місяці 8 днів. Дані обставини підтверджено копією витягу з наказу № 133 та такі не заперечуються сторонами, а тому приймається судом до уваги.

Враховуючи наведене вище суд дійшов переконання про те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 4 повних календарних років військової служби.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У зв`язку із установленим вище суд прийшов переконання про те, що відповідачем-1 допущену протиправну бездіяльність щодо ненарахована та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до абзацу першого частини частини другої статті 15 Закону №2011-XI, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд визнає таку протиправною.

Щодо ефективності захисту порушеного права суд прийшов наступного.

Відповідач-1 наводить аргументи про те, що не є розпорядником бюджетних коштів та не проводить виплат військовослужбовцям, та повну перебуває на фінансовому забезпеченні відповідача-2.

Разом з тим, зі змісту наказу командира військова частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) №1133 від 07.05.2024 про звільнення позивача з військової служби у відставку вбачається, що саме командиром Військової частини НОМЕР_1 приймалося рішення про усі виплати, які належать військовослужбовцю при звільненні, а не наказом командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу; саме наказом командира військова частина НОМЕР_1 призначено позивача на посаду, визначено розмір щомісячної премії, надбавки за особливості проходження служби.

Будь-яких доказів, які б підтверджували перебування відповідача-1 на фінансовому забезпеченні у відповідача-2 суду не надано та таких даних суд не установив із наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про те що оскільки питання прийняття на військову службу, звільнення із військової служби та нарахування та виплата грошового забезпечення належало до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , а відтак до повноважень останнього належить повноважень вирішення питання встановлення підстав для виплати спірної одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні з військової служби, а тому суд прийшов переконань, що відповідач-1 є належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання до вчинення дій відносно нарахування та виплати оспорюваної допомоги.

При цьому, суд враховує пояснення відповідача-1, що військова частина, не має своїх банківських рахунків, не проводить безпосередніх виплат військовослужбовцям, а перебуває на фінансовому забезпечення інших установ. Проте суд зауважує, що відповідач-2 проводять виплати саме на підставі наказів командирів військової частини, яка перебуває на такому фінансову забезпеченні.

Спір у цій справі стосується права позивача на отримання, передбаченої частиною другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, а тому саме відповідач-1 має відповідати за позовними вимогами з приводу правомірності її не нарахування.

З огляду на викладене суд зазначає, що позивач має право на отримання, передбаченої частиною другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як військовослужбовець який звільнився зі служби у зв`язку із станом здоров`я, за весь період календарної служби, а тому відповідача-1 необхідно зобов`язати до вчинення дій відносно забезпечення нарахування та виплати оспорюваної допомоги позивачу.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене доходжу висновку про задоволення позову.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, суд прийшов до наступного.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Водночас такі строки встановлені Кодексом законів про працю України.

Частина друга статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», чинній з 19.07.2022) передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Спір у цій справі стосується виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому строк звернення до суду з позовом про її виплату обчислюється на підставі положень частини другої статті 233 КЗпП України.

Суд установив, позивач звільнений із військової служби 07.05.2024.

Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум( зокрема шляхом вручення грошового атестата або іншого письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Суд своєю ухвалою від 18.12.2024 витребував у відповідача-1 докази, а саме: копію грошового атестата ОСОБА_1 ; - копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу/вручення грошового атестата ОСОБА_1 які б підтверджували момент коли позивач дізнався про порушення свого права, однак такі до суду не подані.

Із матеріалів справи убачається, що довідка відповідача-1 від 25.10.2024 № 1572/4621 містить відомості про те, що оспорювана допомога не нараховувалась та не виплачувались позивачу. Довідка була додатком до листа відповідача-1, який адресовано представнику позивачу від 25.10.2024 № 1572/4622.

Отже суд прийшов переконання про те, що отримавши довідку від 25.10.2024 позивач дізнався про порушення свого права на виплату одноразової допомоги при звільненні.

До суду із цим позовом позивач звернувся 02.12.2024.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідач не надав суду достеменних відомостей щодо дати вручення грошового атестату після звільнення з військової служби, суд прийшов переконання про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом, який встановлений ст. 233 КЗпП України.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно з абзацом першим частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, за чотири повних календарних років служби.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ;

відповідач військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 04.07.2025.

Суддя М. І. Садова