Справа № 641/1614/25
Суддя: Богдан М. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-а/641/70/2025 Справа №641/1614/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

секретаря судових засідань Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Палагіної Ю.В. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 1227 від 10.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №1227 від 10.02.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №1747059, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача відбувся в той же день, що й складення протоколу про адміністративне правопорушення №1221 10.02.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно, за таких обставин позивач аж ніяк не мав змоги надати та підготувати обґрунтовані доводи та заперечення щодо його правової позиції, скористатись професійною правничою допомогою адвоката. Позивач не був заздалегідь за 3 дні повідомлений про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення. Це все можна вважати розглядом справи про адміністративні правопорушення з суттєвим порушенням прав та свобод позивача, його неналежним повідомленням щодо розгляду справи та суттєвими порушеннями процесу її розгляду з боку працівників ТЦК та СП. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що: «… ОСОБА_1 , будучи 17.01.2025 року оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 17.01.2025 року о 09-00 год., у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 , без поважних причин, не з`явився». Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Має номер в реєстрі «Оберіг» «3». Відповідно до відомостей мобільного додатку «Резерв+» позивач вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та вчасно уточнив свої дані, про що міститься відповідна відмітка. Також, на виконання вимог чинного законодавства, позивач самостійно пройшов медичний огляд ВЛК 17 квітня 2024 року (про це свідчать відомості, що містяться в електронному військово-обліковому документі позивача). У Позивача був відсутній умисел на нез`явлення за повісткою, адже 11 лютого 2025 року він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання направлення на проходження медичного огляду ВЛК (про це свідчить дата, вказана на повістці №660). Важливо додати, що на момент, коли позивач з`явився до ТЦК, «неявка за повісткою» вже існувала й про це був обізнаний відповідач. Проте, жодних звинувачень чи зауважень з цього приводу відповідач не висловлював. Отже, у позивача не було мотиву переховуватися від ТЦК та СП та не з`являтися за повісткою. Позивач просто не знав про існування вказаної повістки. Позивач не отримував ніяких повідомлень щодо необхідності з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 о «09» год «00» хв 17 січня 2025 року, оскільки повідомлення про повістку від АТ «Укрпошта» йому не надходило; повістка від відповідача та АТ «Укрпошта» також не надходила, про існування такої повістки він не знав та про те, що їм необхідно отримати та з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 він також не знав та не міг знати, оскільки йому про наявність повістки ніхто не повідомляв. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №1221, наданих Відповідачем, надіслана Позивачу через відділення АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням повістка про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за викликом у строк «09» год «00» хв 17 січня 2025 року не була отримана Позивачем у зв`язку із «відсутністю адресата за місцем проживання», що не є належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик в розумінні чинного законодавства. При оновленні військово-облікових даних, Позивач повідомив свій мобільний номер телефону, проте засобами мобільного зв`язку про надходження повістки на його ім`я Позивача ніхто не оповістив.

??Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню із вказаних підстав.

Ухвалою судді від 05.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

27.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що постановою № 1227 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10.02.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. у зв`язку з наступними обставинами: 07.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов?язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта», була направлена повістка № 1747059, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.01.2025 о 09:00 год. для звірки військово-облікових даних; вищезазначена повістка № 1747059 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою 17.01.2025 про відсутність особи - ОСОБА_1 за місцем проживання; ОСОБА_1 будучи оповіщений 17.01.2025 належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин не з?явився, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року N? 303/2014) та діє на сьогодні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідач вважав, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та правомірною та не підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Палагіна Ю.В. надали до суду заяву, у якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просили провести розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією військово-обліковим документом Резерв + має номер в реєстрі «Оберіг» «3».

07.01.2025 відповідачем за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку № 1747059 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому належить з`явитися 17.01.2025 о 09.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних, яка направлена позивачу через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

07.02.2025 начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 складено протокол № 1731 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за змістом якого 10.02.2025 о 16.00 год. по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено факт порушення ним, в особливий період законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2024 № 69 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) на території України оголошено проведення загальної мобілізації, яка неодноразово продовжувалась та проводиться по теперішній час. 07.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1747059, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.01.2025 року о 09:00 год., для звірки військово-облікових даних. Вищезазначена повістка № 1747059 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою про відсутність особи ОСОБА_1 за місцем проживання.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП 10.02.2025 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно зі ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Пунктом 34 Порядку № 560 визначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

З долучених до відзиву доказів вбачається, що повістка про виклик ОСОБА_1 підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 07.01.2025, та того ж дня направлена позивачу за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З повідомлення відповідного структурного підрозділу Укрпошти рекомендований лист № 773 від 10.01.2025 року з позначкою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на ім`я ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ) відправником якого є ІНФОРМАЦІЯ_5 , надійшов 11.01.2025 року до відділення № 105 м. Харків, доставлявся 14.01.2025 року листоношою відділення за зазначеною адресою. Вручити відправлення не надалось можливим, так як двері ніхто не відчинив. Повідомлення про надходження листа до поштової скриньки адресата вкладено не було, та 18.01.2025 відправлення повернуто відправнику.

З копії довідки про причини повернення поштового відправлення вбачається, що відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Відтак, у пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

«Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».

Відповідно до п.41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату, оскільки відмітка у поштовому повідомленні «адресат відсутній за вказаною адресою» не підтверджує факту належного повідомлення позивача.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Згідно зі статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08липня 2020 року у справі № 463/1352/16-азробив висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП із закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Згідно з ч. 1ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн., позов задоволено в повному обсязі, а тому витрати в сумі 605,60 грн., відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241, 242, 243, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову № 1227 від 10.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оброни України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 , пр-т Героїв Харкова, 96А.

Суддя - М. В. Богдан