Справа № 520/6141/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 р. Справа № 520/6141/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/6141/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМ»

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМ» (далі - позивач, ТОВ «АГРОКОМ») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач1, ДПС України), Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач2, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області надати ТОВ «АГРОКОМ» документальне підтвердження (довідку) про підтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 подані ТОВ «АГРОКОМ»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що позивача було включено згідно рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023р. № 502-VIII до переліку суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, які постраждали внаслідок непереборної сили, строк дії з 24.02.2022 до дня припинення чи скасування воєнного стану. В лютому 2025 року позивачем було подано документи на підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, зокрема, податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва. Вказана звітність була прийнята контролюючим органом, однак у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік відмовлено з посиланням на те, що частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнює 40,71%.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області надати ТОВ «АГРОКОМ» документальне підтвердження (довідку) про підтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язано Державну податкову службу України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку;

- визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 подані ТОВ «АГРОКОМ»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь ТОВ «АГРОКОМ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4542,20 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України на користь ТОВ «АГРОКОМ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4542,20 грн.

ДПС України, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «АГРОКОМ».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що частка сільськогосподарського товаровиробництва Товариства за 2024 рік відповідно до поданої звітності складає 40,71 відсотка, тобто менше 75 відсотків, що є порушенням норм пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу XX Кодексу з урахуванням вимог пп. а пп. 4 п. 291.4 ст. 291, пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 та пп. 4 п. 299.10 ст. 299 Кодексу, так як Товариство не мало у 2024 році площ сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, які розташовувалися на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України. Товариством подано податкову декларацію з рішенням Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502 - VIII про наявність обставин непереборної сили та з переліком суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин. Вказує, що рішення про наявність обставин непереборної сили, до якого включено товариство, що постраждало внаслідок таких обставин, та інші документи, визначені у Порядку № 225, є документами, які товариство може подати до контролюючого органу в рамках процедури підтвердження неможливості виконання платником податків податкових обов`язків. Проте, позивачем не подавались до контролюючих органів заява та документи щодо неможливості виконання платником податків податкових обов`язків.

ГУ ДПС у Харківській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «АГРОКОМ» .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" (далі - Закон № 3050), який набрав чинності 06.05.2023, підрозділ 8 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ доповнено п. 10, який визначає окремі особливості застосування положень пп. "а" пп. 4 п. 291.4, пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПКУ (щодо частки сільськогосподарського товаровиробництва у податковому (звітному) році, яка становить менш як 75 відсотків) та пп. 4 п. 299.10 ст. 299 ПКУ (щодо виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків). Зокрема встановлено, що для цілей, визначених пп. "а" пп. 4 п. 291.4 ст. 291, пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 та пп. 4 п. 299.10 ст. 299 ПКУ, частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік платників єдиного податку четвертої групи, у яких не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися не менше шести місяців на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, має дорівнювати або перевищувати 50 відсотків (пп. 10.1 п. 10 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" ПКУ). Тобто набути або підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи мають право суб`єкти господарювання, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік складає не менше 50 відсотків (включно), за умови, якщо у таких платників не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися не менше шести місяців на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. Підпунктом 10.1 п. 10 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" ПКУ передбачено, що дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до інформації, наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ «АГРОКОМ» надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік (від 18.02.2025 № ), в якому задекларована частка сільськогосподарського товаровиробництва на рівні 40,71 відсотків. З огляду на вищевикладене, ТОВ «АГРОКОМ» не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що платнику повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 № 11561/06/40-40-04-13-06, а наданій податковій звітності по єдиному податку четвертої групи на 2025 рік присвоєна ознака історія подання.

Позивач надав відзиви на апеляційні скарги, в якому просив залишити їх без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №520/6141/24 - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ «АГРОКОМ» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є сільськогосподарське товаровиробництво, а саме: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11). Позивач на праві оренди використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані поза межами населених пунктів на території, зокрема, Олексіївської сільської територіальної громади (с. Берека) Лозівського району Харківської області площею 817,8123 га.

Згідно з рішенням Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» визнано обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24.02.2022 до дня припинення чи скасування воєнного стану.

Згідно з Переліком суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, який є додатком до зазначеного вище рішення, ТОВ «АГРОКОМ» включено до цього переліку, строк дії рішення з 24.02.2022 до дня припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.2022 № 15720/6/20-40-18-12-13 позивачу було підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Так само, вказаний статус підтверджувався згідно довідок ГУ ДПС у Харківській області: № 19999/6/20-40-04-11-14 від 17.04.2023 на 2023 рік; № 15597/6/20-40-04-11-14 від 28.03.2024 на 2024 рік.

18.02.2025 позивач подав до ГУ ДПС у Харківській області податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», додавши Відомість про наявність земельних ділянок, Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік: № від 18.02.2025р. щодо земельних ділянок на території Олексіївської територіальної громади), Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік № від 18.02.2025р., згідно з яким частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнювала 40,71 %, податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», Додаток 1 Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік № від 18.02.2025р., рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023р. № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили».

Вказана звітність була прийнята контролюючим органом 18.02.2025, однак у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік позивачу було відмовлено з посиланням на п.п. 10.1 п. 10 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнює 40,71%. Податковій звітності присвоєно ознаку «історія подання».

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування позивача у переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, що затверджений рішенням обласної ради про наявність обставин непереборної сили, що подавався позивачем одночасно із декларацією, зумовлює розповсюдження на нього спеціальної норми пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України про незастосування вимоги частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, проте контролюючим органом помилково застосовано до спірних правовідносин норму пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, що свідчить про протиправність дій Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Згідно з пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України, у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно з пп. 295.9.1 п. 295.9 ст.295 ПК України, платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 299.1, 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Положеннями Податкового кодексу України передбачено підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку, які містяться в п. 299.10 ст. 299 ПК України або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, що визначені п. 291.5-1 ст. 291 ПК України.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

З аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що підставою набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %.

При цьому ПК України визначає, що якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Судовим розглядом встановлено, що рішеннями Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII про наявність обставин непереборної сили та відповідно до переліків суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин, позивача з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану віднесено до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили.

Згідно з Додатком «Перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» до рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII ТОВ «АГРОКОМ» віднесено до числа постраждалих внаслідок обставин непереборної сили та включено до переліку за порядковим №101.

Як свідчать матеріали справи позивач 18.02.2025 позивач подав до ГУ ДПС у Харківській області податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», додавши Відомість про наявність земельних ділянок, Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік: № від 18.02.2025 щодо земельних ділянок на території Олексіївської територіальної громади), Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік № від 18.02.2025, згідно з яким частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнювала 40,71 %, податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», Додаток 1 Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік № від 18.02.2025, рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження суб`єктів господарювання юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили».

Зважаючи на вказане та беручи до уваги, що частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за 2024 рік не перевищує 75% у зв`язку з існуванням у 2024 році обставин непереборної сили, а також те, що для підтвердження статуту платника єдиного податку четвертої групи позивачем виконано всі вимоги, передбачені абз. 2 пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, а саме: подано податкову звітність разом із рішенням Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», Додатком «Перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», згідно з яким ТОВ «АГРОКОМ» включено до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, колегія суддів дійшла висновку, що жодних підстав для відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку на 2025 рік у відповідача не було.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до довідки ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.2022 № 15720/6/20-40-18-12-13 позивачу було підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік. Так само, вказаний статус підтверджувався згідно довідок ГУ ДПС у Харківській області: № 19999/6/20-40-04-11-14 від 17.04.2023 на 2023 рік; № 15597/6/20-40-04-11-14 від 28.03.2024 на 2024 рік.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 05.03.2019 у справі № 818/606/17, відповідно до якого пунктом 299.10 та абзацом 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5 1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Проте, відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

При цьому, вимоги для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, з дотриманням умов та порядку такого підтвердження, встановлених правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України - позивачем виконані.

Відповідач, відмовляючи у підтвердженні відповідного статусу платника єдиного податку задоволенні позову, вважав, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає саме пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, проте суд не погоджується з таким висновком і зазначає, що відповідно до пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, для цілей, визначених пп. «а» пп. 4 п. 291.4 ст. 291, пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 та пп. 4 п. 299.10 ст. 299 ПКУ частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік платників єдиного податку четвертої групи, у яких не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися не менше шести місяців на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, має дорівнювати або перевищувати 50 відсотків.

Зазначена вище норма є спеціальною щодо пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України. Водночас, для коректного правозастосування слід розрізняти поняття спеціальної норми права з метою конкретизації та з метою диференціації.

Так, конкретизація правового регулювання покликана на більш докладне регулювання окремих елементів і сторін суспільних відносин, тоді як у випадку диференціації а саме за такої форми спеціалізації виникають підстави для розмежування спеціальної та загальної норми спеціальна норма вводить для особливої сфери суспільних відносин інше регулювання, аніж воно передбачене загальною нормою, розрахованою на регулювання всіх відносин, позбавлений особливостей.

Зважаючи на контекст правовідносин в умовах воєнного стану, з метою яких законодавцем введено в дію норму пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, суд зазначає, що така норма права покликана регулювати правовідносини щодо реєстрації платником єдиного податку четвертої групи щодо суб`єкта, у яких (а) не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися (б) не менше шести місяців на територіях, (в) на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Тобто, застосування цієї норми можливо у випадку відповідності платника податків наведеним вище критеріям як щодо власника (користувача) частки земель, так і періоду розташування їх саме на територіях, де ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях.

Як було встановлено судовим розглядом, факт перебування позивача у переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, що затверджений рішенням обласної ради про наявність обставин непереборної сили, що подавався позивачем одночасно із декларацією, зумовлює розповсюдження на нього спеціальної норми пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України про незастосування вимоги частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %.

Проте, відповідачем помилково застосовано до спірних правовідносин норму пп. 10.1 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, що свідчить про протиправність дій Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що дії відповідача, щодо відмови позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік є протиправними.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Відтак, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

Враховуючи, що відповідач вже використав наявні у нього повноваження, а результат такого використання визнаний судом протиправним, при цьому судом констатовано існування правових підстав для підтвердження ТОВ «АГРОКОМ» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, зобов`язання відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ТОВ «АГРОКОМ» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку не є втручанням в дискреційні повноваження останнього, оскільки інших правомірних варіантів поведінки у відповідача не існує.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025 та зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 19-1.1.1.-19-1.1.2. п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

За п. 48.7. ст. 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Під час проведення камеральної перевірки згода платника податків на перевірку та його присутність не обов`язкова.

Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПК України податкова декларація вважається неподаною за умов порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.

Матеріали справи не містять доказів того, що подана позивачем податкова звітність за результатами камеральної перевірки подана із порушеннями, визначеними ПК України, що, власне, і не заперечувалось відповідачами.

По суті, єдиною підставою для присвоєння податковій звітності позивача, статусу "не визнано як податкова звітність" слугував висновок контролюючого органу про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, що визнано судом протиправним, отже позовні вимоги в цій частині також є такими, що підлягають задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В ході розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, та всупереч вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням позовних вимог та позицій сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту та відновлення порушених прав позивача в спірних правовідносинах є визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ТОВ «АГРОКОМ»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025 та зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 18.02.2025 подані ТОВ «АГРОКОМ»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 18.02.2025; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 18.02.2025.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 520/6141/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий