Справа № 300/8625/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8625/24 пров. № А/857/1726/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Онишкевича Т.В,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року (головуючий суддя Чуприна О.В.), ухвалене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ, у справі № 300/8625/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

12.11.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Управління), в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні йому заробітної плати, отриманої в СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» (надалі - СМУ-3 тр. НТПЕ) у період з серпня 1983 року по березень 1989 року на підставі довідки про заробітну плату від 06.04.1989; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 24.12.2023 перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітної плати за період з серпня 1983 року по березень 1989 року згідно з довідкою про заробітну плату від 06.04.1989, виданою СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що довідка про заробітну плату від 06.04.1989, видану СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» за період з 30.07.1983 по 31.03.1989 відповідає необхідним вимогам щодо довідки про заробітну плату того часу та містить підписи відповідальних осіб, а наявність неточного відображення печатки підприємства на ній пов`язане із часовим зношенням. Водночас зазначив, що у разі отримання органом пенсійного забезпечення відомостей, які не відповідають тим, що внесені до довідки про заробітну плату від 06.04.1989, виданої СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой», в тому числі щодо включення «районної надбавки» та «північного коефіцієнту», відповідач вправі реалізувати своє право на подання відповідної процесуальної заяви по справі, або у визначений законом порядку спосіб вирішити питання про призначення пенсії чи її перегляду, а також на ініціювання досудового розслідування за статтею 384 Кримінального кодексу України. Тому суд вважав, що при розгляді даної адміністративної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості, вказані у довідці про заробітну плату від 06.04.1989, видану СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» за період з 30.07.1983 по 31.03.1989. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в урахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату, вказану у довідці СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» за період з серпня 1983 року по березень 1989 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року та в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 не взято до уваги довідку без реєстраційного номера від 06.04.1989, видану СМУ-3 тр. НТПЕ про заробітну плату за період з серпня 1983 року по березень 1989 року, оскільки записи в довідці не підтверджено первинними документами (за нормами статті 40 Закону №1058-IV). Також означену довідку видано на бланку старого зразка з порушенням правил діловодства: не зазначено номер реєстрації довідки, повну назву підприємства, на проставленому відтиску печатки неможливо прочитати назву підприємства. Зазначає, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Також вказує на те, що зі змісту спірної довідки не можливо встановити чи враховано/не враховано у сумах заробітної плати північну надбавку та районний коефіцієнт, які згідно чинного законодавства врахуванню до заробітку, з якого обчислюється пенсія, не підлягають врахуванню. Управління не має можливості самостійно визначити розмір заробітної плати позивача без північної надбавки та районного коефіцієнта.

Враховуючи положення статей 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 змінив власне по батькові з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », у результаті чого, 25.02.2016 внесено зміни до актового запису про народження та видано нове свідоцтво про народження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №300/1298/24 призначено ОСОБА_1 з 24.12.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», свідченням чого є наявне в матеріалах справи рішення органу пенсійного забезпечення від 14.08.2024 за №10 (а.с.34).

Позивач 04.09.2024 звернувся до відповідача із заявою, в якій ставив питання про отримання інформації які періоди роботи і в якому розмірі зараховані до загального стажу останнього, чи врахований при обчисленні розміру пенсії заробіток за період роботи з квітня 1984 року по березень 1989 року в СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой» згідно з наданої 08.12.2023 відповідної довідки СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой» від 06.04.1989 (а.с.147).

Орган пенсійного забезпечення листом від 08.10.2024 за №0900-0202-8/53184 (на заміну листа від 30.09.2024 за №8111-6728/В-02/8-0900/24 (а.с.150-151)) повідомив пенсіонера про те, що рішення суду від 22.05.2024 у справі №300/1298/24 відповідачем виконано у межах покладених таким зобов`язань.

До загального стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи з 30.07.1983 по 30.07.1989 в районах Крайньої Півночі із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців), з 01.01.992 по 01.04.1996 в Малому державному підприємстві «Яха» треста «Норильськтрубопроводстрой» та призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.12.2023, за заявою від 08.12.2023.

Страховий стаж позивача склав 26 років 03 місяці 12 днів, коефіцієнт стажу 0,26250. До заробітної плати зараховано в нульовому еквіваленті період 60 місяців до 01.07.2000, а також зараховано суми заробітку, за даними персоніфікованого обліку, за періоди з листопада 2016 року по грудень 2016 року та з січня 2018 року по грудень 2020 року (період безробіття з лютого по листопад 2017 враховано в розмірі мінімальної заробітної плати).

Для обчислення розміру пенсії не взято до уваги довідку без реєстраційного номера від 06.04.1989, видану СМУ-3 тр. НТПЕ про заробітну плату за період з серпня 1983 року по березень 1989 року, оскільки записи в довідці не підтверджено первинними документами (за нормами статті 40 Закону №1058-IV). Довідку про заробітну плату видано на бланку старого зразка з порушенням правил діловодства: не зазначено номер реєстрації довідки, повну назву підприємства, до того ж проставлено печатку, на відтиску якої неможливо прочитати назву підприємства (а.с.19-20, 148-149).

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 10.10.2024, в якій просив здійснити перерахунок з 24.12.2023 пенсії за віком, призначеної з 24.12.2023, з урахуванням заробітку, отриманого за період з серпня 1983 року по березень 1989 року в СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой» на підставі довідки про заробітну плату від 06.04.1989, котра останнім надавалась разом із заявою від 08.12.2023 (а.с.152).

Управління листом від 31.10.2024 за №8933-7623/В-02/8-0900/24 повідомило позивача, що відповідь на порушене у зверненні від 10.10.2024 питання заявнику надано листом від 08.10.2024 за №0900-0202-8/53184 (а.с.153).

Вважаючи протиправними дії Управління щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 заробітної плати, отриманої в СМУ-3 трест «Нормильськтрубопроводстрой» у період з серпня 1983 року по березень 1989 року на підставі довідки про заробітну плату від 06.04.1989, позивач звернувся з цим позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно з статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до положень частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Отже, особа, яка бажає отримувати пенсію за віком подає до органу, що призначає пенсію, довідку про заробітну плату, видану підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, або якщо підприємство, установа чи організація ліквідовані або припинили своє існування, довідку видану їх правонаступником чи архівною установою. При цьому законодавцем надано органу, що призначає пенсію право у разі необхідності перевіряти обґрунтованість видачі довідки про заробітну плату.

Як видно з матеріалів справи, довідка про заробітну плату від 06.04.1989 хоч за формою не відповідає Додатку 5 Порядку №22-1, втім за своїм змістом повністю відповідає затвердженому бланку довідки, із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано. Так, у графі «підстава видачі довідки» міститься запис про те, що таку видано на підставі "відомостей для нарахування заробітної плати" (а.с.97);

Крім того суд зазначає, що за приписами абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 довідка за змістом і формою згідно додатку 5 Порядку №22-1 не вимагається для осіб, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод). Також, нормами Порядку №22-1, на які покликається відповідач, не визначено необхідність подання особою разом із довідкою первинних документів, на підставі яких у такі довідки внесені відповідні відомості про нарахування заробітної плати та здійснені нарахування платежів до Пенсійного фонду російської федерації.

З наведеного видно, що така довідка видана на підставі первинних документів, а доводи ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про неврахування означеної довідки через те, що записи в спірній довідці не підтверджено первинними документами (за нормами статті 40 Закону №1058-IV) є безпідставними.

Також на зворотній частині означеної довідки містяться вказівки щодо заповнення довідки про заробіток для пенсії [мовою оригіналу: «указания по заполнению справки о зароботке для исчесления пенсии»] (а.с.98).

Так, станом на момент видачі спірної довідки було чинним Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 за №590 (надалі Положення №590).

За змістом пункту 124 Положення №590 в заробіток для розрахунку пенсії включаються всі види заробітної плати, на яку, по діючих правилах нараховуються страхові внески, крім заробітної плати за понаднормову роботу, за сумісництвом і всякого роду виплат одноразового характеру.

Серед вказівок щодо заповнення, котрі містяться на зворотній стороні довідки від 06.04.1989 слідує, що такі складено відповідно до вимог Положення №590 та окреслюють, серед іншого, наступні вимоги:

- в розділі І довідки навпроти прийнятих в розрахунок місяців проставляється сума отриманої в цьому місяці заробітної плати, включно установлені щомісячні надбавки і доплати до заробітної плати (наприклад, за особливі умови праці, роботу в нічний час, класність, суміщення професій та інші) і щомісячні премії, передбачені системами оплати праці, діючими на даному підприємстві (установі, організації), незалежно від джерела (фонду) їх виплати. До таких премій відносяться премії, установленні рішенням Правління СССР, положенням і інструкціями про преміювання, передбаченими порядком їх виплати;

- в розділі ІІ довідки вказуються премії, доплати до заробітної плати і винагороди, виплачені за період вище місяця. При цьому, у графі першої проставляється місяць і рік виплати премії (доплати, винагороди), в графі другій її сума, в графі третій за який період виплачена премія (доплата, винагорода) квартал, півріччя, рік і тому подібне, в графі четвертій за які показники проведена виплата (за виконання і перевиконання планових показників, за ввід в дію виробничих потужностей і об`єктів будівництва, за вислугу років, за загальні результати роботи підприємства за підсумками за рік і т.д.) (пункт 1 вказівок).

Пунктом 7 вказівок визначено, що довідки про заробіток видаються підприємствами (установами, організаціями) на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про виплачену заробітну плату.

Так, як це правильно встановив суд першої інстанції, довідка від 06.04.1989 містить відомості про заробіток позивача, який враховується при обчисленні пенсії, з розбивкою на дві окремі таблиці «сума заробітку, крім премій, доплат і нагород, виплачених за період більше місяця» і «премії, доплати до заробітної плати і нагороди, виплачені за період більше місяця», а також відомості про первинні документи на підставі яких така видана.

Окремо слід зазначити, що Положення №590 не містить затвердженої форми довідки про заробітну плату, а лише визначає вимоги до інформації, котру повинна така містити.

З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач не довів про наявність достатніх даних стверджувати про складення спірної довідки в порушення вимог Положення №590, чинного на момент видачі Довідки, а згідно вимог абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 довідка за змістом і формою згідно додатку 5 Порядку №22-1 не вимагається для осіб, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод).

Таким чином, доводи органу пенсійного забезпечення про видачу спірної довідки на «бланку старого зразка» є безпідставними.

Щодо доводів Управління про порушення правил діловодства при складанні довідки про заробітну плату від 06.04.1989, а саме: не зазначено номер реєстрації довідки, повну назву підприємства, із проставленням печатки, на відтиску якої неможливо прочитати назву підприємства, суд зазначає, що вказуючи про такі недоліки спірної довідки, відповідач не наводить жодного правового обґрунтування [які саме правила діловодства порушено] означених власних сумнівів та не розкриває розширеної аргументації, як не внесення такої інформації [номер реєстрації, повна назва підприємства, нечітка печатка] впливає на відомості про нараховану заробітну плату і, як наслідок, неможливість її врахування при обчисленні розміру пенсії позивача, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Спірна довідка видана за місцем роботи позивача в районах Крайньої Півночі у 1989 році, на звороті Довідки містяться вимоги про зазначення обов`язкових відомостей згідно Положення №590.

Системний аналіз Положення №590 яке було чинне на момент оформлення такої довідки, дає підстави дійти висновку, що такий не містить вимог про обов`язкове зазначення реєстраційного номера чи повної назви підприємства. Аналогічних вимог не містить й Порядок №22-1, чинний на момент звернення позивача із заявою до органу пенсійного забезпечення.

Так, щодо аргументів апеляційної скарги в частині відображення повної назви підприємства у спірній довідці, то необхідно звернути увагу на те, що до стажу роботи ОСОБА_1 відповідачем зараховано період з 30.07.1983 по 30.07.1989 [розрахунок стажу Форма РС-право (а.с.37)], а відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб [сформовано відповідачем 27.09.2024 (а.с.143-145), засвідчується обставина роботи позивача у СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой».

Згадувана довідка видана «СМУ-3 тр. «НТПС», а з огляду зміст самої довідки в частині відомостей про періоди виплати заробітної плати (з 30.07.1983 по 31.03.1989) та зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду з 30.07.1983 по 30.07.1989 у СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой», дає підстави для висновку, що періоди нарахування заробітної плати та період роботи співпадають, а тому така довідка видана саме СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой».

Отже, доводи ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в площині не взяття до уваги довідки про заробітну плату через відсутність повного найменування підприємства не підтверджені жодним нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку із чим є безпідставними.

Окремо слідзауважити, що спірна довідка містить підписи відповідальних осіб підприємства, зокрема керівника підприємства та головного бухгалтера (а.с.97).

Стосовно нечіткого відтиску печатки підприємства, що міститься у Довідці, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, як встановлено судом першої інстанції, досліджуваний письмовий документ [довідка про заробітну плату] видана саме СМУ-3 треста «Норильськтрубопроводстрой».

Печатка вказаного підприємства міститься у довідці №44-к від 28.07.1989 (а.с.100-101) та такою засвідчено запис №9 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.106).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що довідка про заробітну плату, видана 1989 році, тобто понад 35 років тому, а відтак з плином часу, як це слушно зауважив суд першої інстанції, відтиск печатки означеного підприємства міг зазнати очевидних неминучих вікових змін. Заперечувати повну його відсутність не є можливим, оскільки візуально на самій довідці простежується наявність останнього, однак без точного відтворення змісту (а.с.97).

Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції, позивач не може нести відповідальність за нечіткість у вказаної довідці даних, що викликають сумнів у пенсійного органу.

Як вказано Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2018 року у справі №344/1402/14-а пенсіонер не може нести відповідальність за певні недоліки в пенсійній справі, тим більше, якщо, зважаючи на тривалий проміжок часу, який минув, такі недоліки усунути не вбачається за можливе.

До того ж, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказана позиція в подальшому підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

Як передбачено частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у спірних архівних довідках, що є порушенням вищезазначених норм.

Неможливість отримання від відповідних органів державної влади необхідної інформації для проведення перевірки чи звірки нічим не підтверджена, жодного скерованого запиту, який залишений без розгляду або у розгляді якого відмовлено, відповідач суду не представив.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на ОСОБА_1 тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження відомостей про заробіток позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Щодо доводів відповідача про те, що зі змісту спірної довідки не можливо встановити чи враховано/не враховано у сумах заробітної плати північну надбавку та районний коефіцієнт, які згідно чинного законодавства врахуванню до заробітку, з якого обчислюється пенсія, не підлягають врахуванню та Управління не має можливості самостійно визначити розмір заробітної плати позивача без північної надбавки та районного коефіцієнта, то суд наголошує, що вказана обставина не була підставою для відмови позивачу у зарахуванні йому заробітної плати, отриманої в СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» у період з серпня 1983 року по березень 1989 року на підставі довідки про заробітну плату від 06.04.1989, тому такі доводи відповідача суд апеляційної інстанції відхиляє.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив в урахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату, вказану у довідці СМУ-3 трест «Норильськтрубопроводстрой» за період з серпня 1983 року по березень 1989 року.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 300/8625/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
Т. В. Онишкевич