Справа № 480/7290/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2025 року Справа № 480/7290/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, з урахуванням заяви від 09.09.2024 (а.с.48), від 19.10.2024 (а.с.149) просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на подані до стройової частини рапорти від 23.05.2024 та 15.06.2024 у 30 денний строк з дня їх реєстрації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути по суті подані ОСОБА_1 рапорти від 23.05.2024 та 15.06.2024 та надати вмотивовану письмову відповідь по суті усіх порушених у зверненнях питань;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на поданий до стройової частини рапорт від 09.08.2024 в 14-денний строк з дня його подання;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути по суті поданий ОСОБА_1 рапорт від 09.08.2024 та надати вмотивовану письмову відповідь по суті порушених у зверненні питань;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 року по 31.12.2022 року, яка розраховується виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у березні 2018 року та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року, що склалася у лютому 2020 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) здійснити нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 року по 31.12.2022 року, розрахувавши її виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та провести її виплату з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та провести її виплату з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
З 30.03.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період в складі ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що 19.05.2024 звернувся до відповідача із рапортом (вх. №2714 від 19.05.2024) про надання довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення протягом 2022-2024 років .
Також, 23.05.2024 позивач звернувся з рапортом (вх. №2785 від 23.05.2024 року) про надання розрахунку розміру індексації - різниці за посадою позивача, виходячи з різниці між сумою можливої індексації, що склалася в березні 2018 року і розміром підвищення посадових окладів.
15.06.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом (вх. №3153 від 15.06.2024), яким просив здійснити нарахування і виплату мені «індексації -різниці» за посадою з урахуванням положень абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, виходячи з різниці між сумою можливої індексації, що склалася у березні 2018 року і розміром підвищення посадових окладів, що відбулося внаслідок набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року.
В подальшому, 09.08.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортом (вх.№4199) про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 з врахуванням суми індексації доходів, право на яку виникло до січня 2023 року.
Позивач зазначає, що на час звернення до суду відповідь за наслідками розгляду рапортів від 23.05.2024, від 15.06.2024 та від 09.08.2024 відповідачем не надано.
Вважає бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданих рапортів та ненадання відповіді за наслідками їх розгляду в визначений Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандуючого Збройних Сил України 31.01.2024 №40 та Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони 06.08.2024 року №531, протиправною.
Також стосовно позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації - різниці за період з 30.03.2022 по 31.12.2022 зазначає наступне.
За період з 01.03.2018 року індексація грошового забезпечення нараховується виходячи з місяця підвищення доходів березня 2018 року, відповідно до Постанови №704.
З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила п. 5 Порядку №1078 березень 2018 року є місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. До сьогоднішнього дня розмір окладів військовослужбовців з березня 2018 року не змінювався.
Абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 визначено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, відтак встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення. Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті Iі Порядку №1078 (поточна індексація).
У вказаних постановах Верховний Суд зауважив, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці. Також дійшов висновку, що системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Тобто, у даному випадку відповідачу, для розрахунку розміру фіксованої індексації - різниці необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Якщо розмір підвищення доходу за займаною посадою в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то у позивача виникає право на отримання суми індексації-різниці.
Зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №206/4411/16-а).
Розмір грошового забезпечення, який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовців (березень 2018 року) неодноразово досліджувався судами, зокрема, постановою Верховного Суду від 21.01.2022 у справі №440/9802/21 встановлено, що відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року становить 4463,15 гривень (1762 гривень (прожитковий мінімум 2018 року) х 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін) /100%).
Відтак, відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року становить - 4463,15 гривень.
З метою розрахунку різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою позивача в лютому та березні 2018 року та з метою нарахування і виплати фіксованої індексації, позивач і звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортами 23.05.2024 (вх. №2785) та 15.06.2024 (вх. №3153), але відповіді не отримав. В рапорті від 15.06.2024 наведений детальний розрахунок розміру індексації, що склалася в березня 2018 року.
Вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати щомісячно в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 по 31.12.2022, яка розраховується виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, відповідно до приписів абзаців 4, 6 п. 5 та п. 10-2 Порядку №1078
Стосовно позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації - різниці за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, позивач зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 18 п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-ІХ від 03.11.2022 року зупинено на 2023 рік дію Закону України №1282-ХІІ. Оскільки дію Закону України №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно - правовий акт - «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, який прийнятий на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону також не діяв протягом 2023 року.
Згідно довідки відповідача №136 від 03.06.2024 у 2023 та 2024 роках індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась і не виплачувалась. Також, відсутність нарахування і виплати індексації в 2024 році підтверджується довідкою відповідача про нарахування та виплату грошового забезпечення в 2024 році від 03.08.2024 року №240.
Позивач зазначає, що в прийнятому Верховною Радою України Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року №3460-ІХ не передбачено, що у 2024 році Закон України №1282-ХІІ не діє.
Тобто, з 01.01.2024 року було відновлено дію Закону України №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Частина друга ст. 4 Закону України №1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону, тобто з 1 січня 2003 року на підставі п. 1 ст. 17 цього Закону.
В той же час ст. 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, вищевказані нормативно-правові акти, що мають однакову юридичну силу, суперечать один одному в частині застосування строку обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.
Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.
Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього...».
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 вказала, що при виявленні розбіжностей між загальними і спеціальними нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше актом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України. Незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Позивач вважає, що шо стаття 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ не може обмежувати права, встановлені спеціальним Законом України №1282-ХІІ до набрання чинності Закону України №3460-ІХ на підставі ст. 58 Конституції України.
Згідно роз`яснень Мінсоцполітики, викладених у листі від 02.05.2023 року №11/0/215-23 «Щодо збереження суми індексації заробітної плати та грошового забезпечення, яка виникла за період до січня 2023 року», Мінсоцполітики підтримано позицію Мінекономіки України, що протягом 2023 року має зберігатися сума індексації заробітної плати та грошового забезпечення, яка виникла за період до січня 2023 року (до зупинення дії Закону). В свою чергу, Міністерство економіки України на запит Мінсоцполітики надало роз`яснення стосовно збереження сум індексації, які виникли за період до січня 2023 року.
Згідно листа від 21.02.2023 року №4707-05/7400-07, Мінекономіки вважає, що, враховуючи статтю 58 Конституції України протягом 2023 року за працівником зберігається сума індексації заробітної плати та грошового забезпечення, яка виникла за період до січня 2023 року.
На даний час не існує жодного нормативно-правового акту, який прямо забороняє виплату фіксованої індексації у 2024 році, право на яку виникло до набрання чинності Закону України №3460-ІХ.
Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був діяти відповідно до вимог діючого в спірний період спеціального законодавства: Закону України №1282-ХІІ та Порядку №1078, положення яких встановлюють обов`язок проведення гарантованого Законом підвищення грошових доходів населення у зв язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги, а отже вчинив протиправну бездіяльність щодо не нарахування і невиплати щомісячно фіксованої індексації з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року.
Щодо компенсації сум податку з доходів зазначає, що у зв`язку із тим, що сума індексації є складовою грошового забезпечення, вважає, що у разі можливого ухвалення судом рішення зобов`язального характеру в частині зобов`язання відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення за спірний період, то при її виплаті слід одночасною застосувати компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ?, 2022 , 704, 30 2022 .
, .. ? ? ? ? 5 1078.
- п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, у спірний період відсутні.
, 04.04.2024 160/2481/23. , , 2022 ?, 30.03.2022 ? ? : 2022- 43,38 ., 2022 672,35 ., 2022 913,01 ., 2022 1017,21 ., 2022 1066,00 ., 2022 1281,80 ., 2022 1281,80, 2022 1281,80 ., 1424,80 ., ? 2022 1470,83 .
Позивач у відповіді на відзив просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Зазначає, що у відзиві на позов відповідач жодним чином не викладає свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача розглянути та надати відповіді на рапорти від 23.05.2024, від 15.06.2024 та від 09.08.2024.
Позивач зазначає, що жодної відповіді на жоден із вказаних в позовній заві рапортів відповідачем не надавалось.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.03.2022 по 31.12.2022 зазначає, що правові висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач, не спростовують доводи позовної заяви та правову оцінку підстав позову, що зазначена позивачем.
Крім того, зазначає, що постанова Верховного Суду від 04.04.2024 року по справі №160/2481/23 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин в зв`язку з її нерелевантністю обставинам цієї справи, неоднаковим матеріально-правовим регулювання спірних правовідносин та відсутністю в ній правових висновків щодо застосування норм права з приводу спірного питання.
Предметом спору в справі №160/2481/23 є невиплата індексації грошового забезпечення за період з 22.08.2018 по 13.12.2019 включно. Предметом спору в цій справі є невиплата індексації грошового забезпечення з 30.03.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 31.07.2024.
Як зазначено в п. 42 постанови від 04.04.2024 року в справі №160/2481/23 абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується.
В спірний період в цій справі пункт 5 Порядку №1078 діяв в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 року №278, що застосовувався з 01.04.2021 року до цього часу.
Пункт 102 Порядку №1078 в період спірних правовідносин у справі №160/2481/23 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 01.12.2015 та діяла до 01.04.2021.
В спірний період в цій справі п. 102 Порядку №1078 діяв в редакції постанови Уряду від 31.03.2021 №278 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 03.11.2021 року №1141, що застосовується до цього часу.
В спірний період у справі №160/2481/23 діяла постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року (далі - Постанова №704) в редакції постанови Уряду №103 від 21.02.2018 року (далі - Постанова №103), якою встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Згідно п. 4 Постанови №704 в редакції Постанови №103 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Вказана редакція Постанови №704 діяла з 01.03.2018 року до 29.01.2020 року, а отже не охоплювала спірні правовідносини в цій справі.
В спірний період в цій справі Постанова №704 діяла в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 внаслідок прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 за наслідками перегляду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019, яким визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704. Вказана редакція пункту 4 постанови №704 в силу положень ч. 2 ст. 265 та ч. 1 ст. 325 КАС України почала діяти з 29.01.2020 року та була чинною до 19.05.2023 та передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, редакція відповідних законодавчих актів, що застосовувались судом у справі №160/2481/23 та регулюють спірні правовідносини та підлягають застосуванню в цій справі - є різними.
Крім того, вважає, що постанова Верховного Суду в справі №160/2481/23, на яку посилається відповідач у відзиві на позов, взагалі не містить висновків щодо застосування норм права, тобто методології, логіки, алгоритму й способів тлумачення нормативно-правових актів, формально юридичних аргументів на підтвердження чи спростування доводів касаційної скарги.
В той же час, та сама колегія суддів Верховного Суду в тому ж складі, що і у справі №160/2481/23 прийнято було постанову від 17.08.2023 у справі №380/9039/22.
Крім того, з дня відновлення дії п. 4 Постанови №704 в редакції від 30.08.2017 року, внаслідок ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18, у всіх військовослужбовців відбулося збільшення розміру грошового забезпечення внаслідок розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт.
Таким чином, із 29.01.2020 повторно виникли обставини для застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 та пункту 102 Порядку №1078, адже лютий 2020 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в лютому 2020 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у лютому 2020 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
З вищенаведеного розрахунку від 06.06.2024 №141 вбачається, що розмір грошового забезпечення збільшився за рахунок збільшення розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Отже, настали обставини, визначені п. 5 Порядку №1078.
Підсумовуючи вищевикладене, звертає увагу суду, що підвищення окладів військовослужбовців відбулося з 01.03.2018, внаслідок набрання чинності Постановою №704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 року №103, та 29.01.2020, внаслідок відновлення дії редакції Постанови №704 в редакції від 30.08.2017.
Отже, відповідачу, зважаючи на єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової, належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які повинен був з`ясувати відповідач для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, належить розмір підвищення доходу за посадою, яку обіймає позивач, у березні 2018 року та лютому 2020 року, суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року та лютому 2020 року, а також чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.
У додаткових поясненнях до відповіді на відзив позивач зазначає, що питання права військовослужбовця на розрахунок і виплату індексації - різниці, прийнятого на військову службу після набрання чинності Постанови №704 було предметом розгляду у справі №200/564/23. У цій справі військовослужбовець проходив військову службу з 29.06.2018 до 04.01.2022 .
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.04.2024 визнано протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 29 червня 2018 року до 4 січня 2022 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для нарахування й виплати позивачу цієї індексації.
Позивач зазначає, що заявлені позовні вимоги та обставини справи №200/564/23 мають тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.
Відмінність фактичних обставин справи, яка розглядається, у порівнянні з фактичними обставинами у справі №200/564/23 є розмір індексації-різниці. Під час розгляду справи №200/564/23 цей розмір був встановлений (вже розрахований) у фактичній величині, а в даній справі його належить розрахувати відповідачу, що зроблено не було, що стало предметом спору у цій справі.
Позивач вважає, що наведена позиція Верховного Суду у справі №200/564/23 щодо застосування абз. 4 п. 5 Порядку №1078 у вирішенні спору у подібних правовідносинах може бути застосована при вирішенні даного спору.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач з 30.03.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Дані обставини сторонами не заперечуються, не є спірними.
Позивач подав рапорт від 23.05.2024 (а.с.32 ) про надання письмового розрахунку розміру індексації-різниці за посадою позивача.
Позивач подав рапорт від 15.06.2024 (а.с.32 ) про здійснення нарахування та виплату індексації різниці за посадою позивача.
Позивач вважає, що за наслідками поданих рапортів відповідачем вчинено бездіяльність та не розглянуто по суті та не надано відповіді ОСОБА_1 на подані до стройової частини рапорти від 23.05.2024 та 15.06.2024 у 30 денний строк з дня їх реєстрації, у зв`язку із чим просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути по суті подані ОСОБА_1 рапорти від 23.05.2024 та 15.06.2024 та надати вмотивовану письмову відповідь по суті усіх порушених у зверненнях питань.
Також позивач подав рапорт від 09.08.2024 (а.с. 39) про здійснення нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2024 по 31.07.2024.
Позивач вважає, що за наслідками поданого рапорту відповідачем вчинено бездіяльність та не розглянуто по суті та не надано відповіді ОСОБА_1 на поданий до стройової частини рапорт від 09.08.2024 у 14-денний строк з дня його подання, у зв`язку із чим просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути по суті поданий ОСОБА_1 рапорт від 09.08.2024 та надати вмотивовану письмову відповідь по суті порушених у зверненні питань.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинах у заявлених позовних вимогах, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем розглянуто рапорт позивача від 09.08.2024 та надано відповідь від 04.09.2024 №286 (а.с.136).
Таким чином матеріали справи свідчать про те, що рапорт позивача від 09.08.2024 розглянуто, надано відповідь.
Посилання позивача на порушення строку розгляду поданого рапорту від 09.08.2024, суд зазначає, що в даному випадку, порушення строку розгляду такого рапорту не свідчить про вчинену бездіяльність щодо розгляду такого рапорту. У суду відсутні підстави для зобов`язання повторно розглянути зазначений рапорт. Крім того, позивач зазначені вимоги мотивує тим, що несвоєчасний розгляд поданих рапортів порушується право на належне грошове забезпечення та виплату індексації грошового забезпечення.
Разом із тим, суд зазначає, що у разі, якщо позивач вважає виплату грошового забезпечення у неналежному розмірі, то належним способом захисту порушеного права є вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити відповідний вид сум грошового забезпечення, про що позивачем і заявлено у п. 5-8 позовних вимог, які є предметом розгляду даної справи по суті спірних правовідносин.
Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на поданий рапорт від 23.05.2024 та 15.06.2024 та зобов`язати розглянути по суті рапорт від 23.05.2024 та від 15.06.2024, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника). За правилами пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.
Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом ІІІ Порядку №531, а особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі - розділом ІV Порядку №531.
Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у рапорті у паперовій формі військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, а саме: погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада безпосереднього командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника). Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства. Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Таким чином, командири (начальники) здійснюють розгляд паперового рапорту військовослужбовця у встановлений Порядком №531 строк та надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції, яка повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, при цьому відмова у задоволенні рапорту повинна бути вмотивованою.
Матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем взагалі надана відповідь чи прийнято керівником відповідне рішення за наслідками поданого рапорту позивача, при цьому згідно відмітки рапорти отримано відповідачем 23.05.2024 вх.№2785 (а.с.32) та, відповідно, 15.06.2024 вх. №3153 (а.с.34).
Отже, уповноваженою особою відповідача, до компетенції якої належить розгляд рапортів жодного рішення по суті рапорту щодо відмови в задоволенні або задоволення наведеного в ньому питання прийнято не було, відповіді не надано.
Таким чином судом визнаються правомірними позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на рапорти від 23.05.2024, від 15.06.2024 та зобов`язання відповідача розглянути подані ОСОБА_1 рапорти від 23.05.2024, від 15.04.2024 та надати відповідь на дані рапорти.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 по 31.12.2022, яка розраховується виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у березні 2018 року та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, що склалася у лютому 2020 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 року по 31.12.2022 року, розрахувавши її виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та провести її виплату з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та провести її виплату з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону № 2017-III виключно законами України визначаються, зокрема, величина порогу індексації грошових доходів громадян. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.
У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав законну силу 01.01.2016 року.
Тож з 01.01.2016 року за правилами частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.
Зокрема, частина друга статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Абзацом 2 пункту 4 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 15.03.2018 року) передбачено, що у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Згідно з абзацом 2 пункту 4 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 15.03.2018 року) оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Натомість абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078, а з 15.03.2018 року абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078, норми яких є тотожними, передбачають, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку № 1078, а з 15.03.2018 врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 у новій редакції на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).
Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Цей же абзац діяв з 15.03.2018 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 року № 141 і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2021 року № 278 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності 02.04.2021 року (далі - постанова КМУ від 31.03.2021 року № 278) у пункті 5 Порядку № 1078 в абзаці першому слово «(окладів)» замінено словами «(посадових окладів)».
Абзац 2 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 року № 1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Абзац 3 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Цей же абзац з 15.03.2018 діє у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Підпунктом 2 пункту 3 постанови КМУ від 31.03.2021 року № 278 абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078 викладено в такій редакції: «У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.».
Абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 діяв з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Цей же абзац з 15.03.2018 до 01.04.2021 діяв у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 року № 141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Підпунктом 1 пункту 3 постанови КМУ від 31.03.2021 року № 278 у пункті 5 Порядку № 1078 в абзаці шостому слово «(окладів)» замінено словами «(посадових окладів)».
Пункт 10-2 Порядку № 1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013.
У цій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Пунктом 4 постанови КМУ від 31.03.2021 № 278 пункт 10-2 Порядку № 1078 викладено в такій редакції: « 10-2. Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби) для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби.».
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує, що питання щодо застосування наведених положень Порядку № 1078 було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом.
Верховний Суд дійшов висновку, що з 1 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав військовослужбовець.
Щодо поточної індексації, Верховний Суд вказав, що право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
Також, ВС дійшов висновку, що з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Верховний Суд зазначив наступне.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, ВС дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
На підставі системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу військовослужбовця, належить вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
У цьому контексті ВС зауважив, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Верховний Суд вказав, що приписи абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 ведуть мову про суму індексації грошового забезпечення, яка мала б скластися у березні 2018 року, якби в тому місяці не відбулося підвищення окладів військовослужбовців.
З огляду на це, суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, слід визначати на основі застосування січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року.
Застосовуючи наведені вимоги чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин та висновки Верховного Суду до обставин даної справи, суд зазначає наступне.
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова КМУ № 704), якою затверджено, зокрема: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що позивача було призначено на посаду за мобілізаційним планом з 30.03.2022 відповідно до наказу №12 від 30.03.2022.
Позивач вважає, що має право на отримання індексації-різниці, яка повинна бути вирахувана, виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що склалася у березні 2018 року та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, що склалася у лютому 2020 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.
Узагальнюючі наведені висновки Верховного Суду, суд зазначає, що право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Натомість за обставин цієї справи, посадовий оклад позивача, який був призваний у 2022 році на військову службу за призовом у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього 30.03.2022 на посаду.
Отже, у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що склалася у березні 2018 року та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, що склалася у лютому 2020 року.
Аналогічний за змістом правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постанові від 04.04.2024 у справі №160/2481/23, який відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом під час розгляду даної справи.
Позивачем помилково зазначається по відмінність спірних правовідносин та висновків Верховного Суду, викладені в постанові від 04.04.2024 по справі №160/2481/23, враховуючи те, що у зазначеній справи судом касаційної інстанції зазначено, що посадовий оклад позивача, який був призваний 13.06.2018 на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього 22.08.2018 на посаду. Таким чином, як в межах справи №160/2481/23, так і в межах даної справи військовослужбовці станом на лютий-березень 2018 року не проходили військову службу, грошове забезпечення не нараховувалося станом на лютий-березень 2018р., а визначено на час призначення на посаду після березня 2018р.
Натомість за обставин цієї справи посадовий оклад позивача, який був призваний 22.07.2020 на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього на посаду.
Отже у позивача не виникло права для нарахування та виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку № 1078».
Стосовно посилання позивача на врахування судом висновків Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 по справі № 200/564/23, суд зазначає, що обставини зазначеної справи не є релевантними до даної .
Так в межах справи № 200/564/23 судом касаційної інстанції встановлено, що військовослужбовець проходив військову службу станом на 01.03.2018, не був звільнений і з 29 червня 2018 року був переведений та продовжив службу у іншій військовій частині , отримував грошове забезпечення. Зазначено, що «військова частина нараховувала та виплачувала позивачу індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення за період служби з 1 березня 2018 року до 26 червня 2018 року у фіксованому розмірі: 4107,13 грн на місяць, і до 4 січня 2022 року Уряд не здійснював чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, то відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання індексації-різниці у фіксованому розмірі: 4107,13 грн в місяць за період з 29 червня 2018 року до 4 січня 2022 року під час служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Необхідність і умови продовження виплати такої індексації у разі продовження військової служби визначаються нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для нарахування й виплати позивачу цієї індексації».
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що вказані позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 по 31.12.2022, яка розраховується виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у березні 2018 року та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, що склалася у лютому 2020 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2022 року по 31.12.2022 року, розрахувавши її виходячи з різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в березні 2018 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, та різниці розміру грошового забезпечення за займаною посадою в лютому 2020 року та сумою індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, а також визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячно фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, право на яку виникло до січня 2023 року, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 п. 5 та п. 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 задоволенню не підлягають.
Також не підлягають задоволенню вимоги щодо проведення виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, оскільки є похідними від основних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.
Таким чином в межах даної справи судом не досліджується та не надається оцінка правовідносинам щодо нарахування та виплати позивачу поточної індексації з 01.01.2024, передбаченої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3-10, 12, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на рапорт від 23.05.2024 та 15.06.2024.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) розглянути та надати відповіді на рапорти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_2 ) від 23.05.2024 (вх..№2785) та 15.06.2024 (вх..№3153).
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя С.М. Гелета