Справа № 200/7493/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Справа№200/7493/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника, адвоката Єрьоміну Вікторію Анатоліївну, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме не нарахування та не виплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області стосовно не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 20-22).

6 листопада 2024 року судом отримано від представника позивача докази на підтвердження усунення недоліків позовної заяви (а.с. 27-29).

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому порядку; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву, а також додаткові докази по справі (а.с. 32-33).

28 листопада 2024 року судом отримано від відповідача відзив на позов (а.с. 39-41).

Ухвалою суду від 6 грудня 2024 року у відповідача витребувані додаткові докази по справі (а.с. 46-47).

13 грудня 2024 року на виконання ухвали суду від 6 грудня 2024 року відповідачем суду надано додаткові докази по справі (а.с. 53-62).

25 квітня 2025 року отримано від відповідача додаткові докази по справі (а.с. 67-71).

Ухвалою від 29 квітня 2025 року зобов`язано сторін надати суду додаткові докази по справі (а.с. 73-74).

2 липня 2025 року від позивача судом отримано додаткові докази по справі (а.с. 78-81).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

Позивач проходив службу у Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, у період проходження служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: з 1 січня 2016 року по 22 грудня 2023 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Для вирішення спору позивач 18 березня 2024 року звернувся до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 200/1552/24 було зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення (січень 2008 року), за період з 1 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року (включно) відповідно до абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

25 вересня 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1552/24 на розрахунковий рахунок позивача відповідачем була нарахована сума індексації грошового забезпечення у розмірі 275 502,02 грн.

Позивач вважає, що відповідач мав нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь період затримки виплати індексації, обраховане відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати, але не здійснив цього (а.с. 1-6).

У відзиві на позов Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначаючи наступне.

Щодо позовних вимог в частині виплати середнього грошового забезпечення.

Відповідач є державним органом, не комерційною організацією та фінансуються з Державного бюджету України.

Просить суд врахувати обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати, розмір недоплаченої суми, відсутність спору на день звільнення, тривалість періоду з моменту порушення прав працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум, введення воєнного стану в Україні та загальновідомі обставини значного дефіциту Державного бюджету України і переорієнтування спрямованості основного масиву бюджетних асигнувань на забезпечення ефективного покриття потреб Сил Оборони України, відсутність належного фінансування, а також просить суд прийняти рішення із врахуванням принципів розумності та справедливості, пропорційності, співмірності, справедливого та розумного балансу інтересів між інтересами працівника і роботодавця.

Щодо позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у відзиві зазначено, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті.

Позивач не звертався до відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати.

Також зазначає, що 10 червня 2024 року позивач звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовною вимогою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, за період з 20 січня 2020 року по день фактичної виплати. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року (справа № 200/3781/24) ОСОБА_1 було відмовлено у задоволення позовних вимог в цій частині.

Звертаючись до суду із цим позовом з позовними вимогами про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, позивач фактично повторно бажає реалізувати право на отримання компенсації втрати частини доходів (а.с. 39-41).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) є громадянином України, паспорт НОМЕР_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 6 липня 2022 року є учасником бойових дій (а.с. 9-11).

Відповідач, Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі також - АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області), , зареєстроване місцезнаходження: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 54-А, є суб`єктом владних повноважень (а.с. 43-44).

Як встановлено судом, з 25 серпня 1998 року по 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС, МНС, у АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області; наказом Головного управління ДСНС України у Донецькій області № 671 від 22 грудня 2023 року звільнений зі служби цивільного захисту з посади начальника групи радіаційного, хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області за пп. «3» п.п. 170, 186-1, 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (за станом здоров`я), що підтверджується витягом із наказу відповідача від 22 грудня 2023 року № 284 о/с про виключення з кадрів ДСНС з 22 грудня 2023 року та довідкою відповідача від 4 липня 2024 року № 81 (а.с. 28, 56, 57).

У березні 2024 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просив: зобов`язати АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а також зобов`язати АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року (включно) відповідно до абз.абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум (адміністративна справа № 200/1552/24) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118168669).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 квітня 2024 року по справі № 200/1552/24, яке набрало законної сили 6 травня 2024 року, позовні вимоги позивача задоволені частково:

- зобов`язано АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язано АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року (включно) відповідно до абз.абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118168669).

З наданої суду платіжної інструкції № 721 від 24 вересня 2024 року вбачається, що 25 вересня 2024 року відповідачем перераховано ОСОБА_1 суму у розмірі 275 502,02 грн; призначення платежу: 1006280; 2800; Індексація грошового забезпечення в/службовців, згідно наказу № 438-НК/50 від 23 вересня 2024 року, за рішенням суду № 200/1552/24 від 5 квітня 2024 року ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 ) (а.с. 60).

25 вересня 2024 року сума індексації, нарахована відповідачем ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/1552/24, у розмірі 275 502,02 грн була зарахована на картковий рахунок позивача (а.с. 15).

Також на підставі пояснень сторін судом встановлено, що при виплаті позивачу на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 квітня 2024 року по справі № 200/1552/24 суми індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 22 грудня 2023 року відповідачем не було виплачено середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку (в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року (з дати звільнення по дату фактичної виплати індексації), а також не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року).

Також судом встановлено, що у червні 2024 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) оскаржував бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому в період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, розрахованого без використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022, 2023 роки та просив суд зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року із використанням при розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020, 2021, 2022, 2023 роки, станом на 1 січня відповідного року, а також просив видати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що враховується для перерахунку пенсії заявника, з урахуванням перерахунку грошового забезпечення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119655117, https://reyestr.court.gov.ua/Review/120660342).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі № 200/3781/24, яке набрало законної сили 29 серпня 2024 року, позов задоволено частково: визнано (з урахуванням ухвали про виправлення описки) протиправними дії АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом що розмір прожиткового мінімуму станом на 1 січня відповідного календарного року, встановленого законами України про Державний бюджет України на відповідний рік (станом на 1 січня 2020 року, на 1 січня 2021 року, на 1 січня 2022 року та на 1 січня 2023 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120660342, https://reyestr.court.gov.ua/Review/123862700).

Відповідно до наданої суду копії платіжної інструкції № 796 від 18 жовтня 2024 року АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області перерахував ОСОБА_1 на банківський рахунок на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі № 200/3781/24 грошове забезпечення в розмірі 451,46 грн (а.с. 81).

Будучи не згодним із не виплатою йому відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної служби України з надзвичайних ситуацій та її територіальних органів визначає Відповідно до ч. 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України від 2 жовтня 2012 року № 5403-VI (далі - Кодекс) порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Кодексу аварійно-рятувальне формування - підрозділ аварійно-рятувальної служби, самостійний підрозділ, загін, центр, пожежно-рятувальний підрозділ (частина).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Кодексу до сил цивільного захисту належать: 1) Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту; 2) аварійно-рятувальні служби; 3) формування цивільного захисту; 4) спеціалізовані служби цивільного захисту; 5) пожежно-рятувальні підрозділи (частини); 6) добровільні формування цивільного захисту.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593), служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно із ч. 1 ст. 125 Кодексу Держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, розміри, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) визначено умови та розміри виплати грошового забезпечення в тому числі особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно з п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 2 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»(далі - Закон № 1282-ХІІ) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.ст. 5, 9 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. […]. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення.

Згідно з п. 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 936/32388, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Інструкція № 623).

Згідно з п. 1 розділу XХVІІ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органу управління (підрозділу), виплата грошового забезпечення проводиться: тим, хто обіймав на день звільнення посади, - до дня здавання справ включно, при цьому на здавання справ надається не більше 10 днів із дня отримання органом управління (підрозділом) наказу про звільнення.

Суд зазначає, що ані Інструкція № 623, ані Постанова № 704 не містять норм, які регулюють питання щодо виплати звільненому працівнику середнього заробітку у зв`язку із затримкою з вини роботодавця всіх належних йому при звільненні виплат та щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП України і ст.ст. 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 807/3664/14, від 26 червня 2019 року у справі № 826/15235/16, 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 20 січня 2021 року у справах № 200/4185/20-а та № 240/12238/19, від 27 липня 2023 року та інших, наводив висновки щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців з військової служби.

Згідно з п. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що спеціальним законодавством, яке регулює порядок проходження служби в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій не встановлено відповідальність роботодавця за не виплату або несвоєчасну виплату всіх належних сум звільненим працівникам, з метою забезпечення принципу рівності прав та недискримінації у трудових відносинах, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин норм ст.ст. 116 та 117 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України (тут і надалі у редакції, чинній станом на час звільнення позивача зі служби із АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч. 1 цієї статті.

Суд зауважує, що закріплені у ст.ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівниками.

Таким чином, у зв`язку із затримкою остаточного розрахунку із позивачем (в тому числі в частині виплати при звільненні індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 22 грудня 2023 року), відповідач мав також здійснити виплату йому у вересні 2024 року (при виплаті заборгованості з індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в межах періоду, визначеного ст. 117 КЗпП України (шість місяців), але не зробив цього.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача з нарахування та виплати позивачу середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про зобов`язання АРЗ СП ГУ ДСНС України у Донецькій області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд висновує, що заявлені позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже наголошувалось судом, відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця н а л е ж н и х звільненому працівникові с у м у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про ї х розмір підприємство, установа повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч. 1 цієї статті.

З аналізу наведеної норми слідує, що обов`язок визначити розмір відшкодування за час затримки розрахунку покладається на орган, що виносить рішення по суті спору про н а л е ж н і працівникові п р и з в і л ь н е н н і суми.

Разом із цим в межах даної адміністративної справи спір щодо розміру належних ОСОБА_1 сум при звільненні відсутній.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в м е ж а х позовни вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 9 КАС України встановлено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на с в і й р о з с у д, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені нормативно-правові приписи, беручи до уваги, що в межах цієї справи відсутній спір щодо розміру грошового забезпечення, що належало виплаті позивачу при звільненні, а також, що позивачем в межах даної справи н е заявлялись вимоги стосовно зобов`язання відповідача виплатити позивачу п е в н у суму середнього грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку, при цьому даний позов подавався до суду адвокатом, тобто позовні вимоги формулювалися фахівцем в галузі права, суд не вважає за необхідне виходити за межі заявлених позовних вимог та здійснювати розрахунок суми середнього грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності АРЗ СП ГУ ДСНС УКРАЇНИ у Донецькій області стосовно не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі ст. 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового харак-теру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць опісля утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у Відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зазначене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати грошових доходів від попереднього нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку із порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19 Верховний Суд вказав, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 12 січня 2018 року. У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна позиція після цього була підтримана Верховним Судом у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 120/9475/21-а.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, розрахунок та виплата компенсація здійснюється одночасно при виплаті заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах цього суду від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17.

При цьому суд зауважує, що використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння наведених норм права висловив і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 3 липня 2018 року (справа № 521/940/17), від 16 грудня 2020 року (справа № 521/21718/16-а).

Отже, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того - були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, чи вони не були нараховані.

Доводи відповідача, що ним своєчасно було виплачено нараховану на виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 квітня 2024 року по справі № 200/1552/24 суд відхиляє, оскільки компенсація, передбачена Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу, а не внаслідок своєчасного або несвоєчасного виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, в зв`язку із тим, що відповідач при виплаті індексації за судовим рішенням не нараховував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходу в зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині.

Щодо посилань відповідача на те, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їхньої виплати за змістом ст. 7 Закону № 2050-ІІІ є відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку, отже, але позивач не звертався до відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів, - суд зазначає, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 2 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 вирішив питання неоднакового застосування норм ст. 7 Закону № 2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9 червня 2021 року у справі № 240/186/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 460/4188/20, від 27 липня 2022 року у справі № 460/783/20, від 11 травня 2023 року у справі № 460/786/20, та навів новій висновки, відповідно до яких нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, отримання відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію у відповідь на заяву особи про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, та відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду. Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні ст. 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначена норма має тлумачитися у її системному зв`язку з нормами ст.ст. 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач 10 червня 2024 року звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовною вимогою про зобов`язання АРЗ СП ГУ ДСНС УКРАЇНИ у Донецькій області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, визначеного, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, за період з 20 січня 2020 року по день фактичної виплати, і рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року, яке набрало законної сили (справа № 200/3781/24 ), ОСОБА_1 було відмовлено у задоволення позовних вимог в цій частині, - суд зазначає таке.

Як вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі № 200/3781/24, наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120660342), в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до АРЗ СП ГУ ДСНС УКРАЇНИ у Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльності АРЗ СП ГУ ДСНС УКРАЇНИ у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати йому в період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020 рік, 2021 рік, 2023 рік станом на 1 січня 2020 року, 2022, року, 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі позивачу оновленої довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року № 704.

Отже, в межах адміністративної справи № 200/3781/24 не вирішувалось питання бездіяльність АРЗ СП ГУ ДСНС УКРАЇНИ у Донецькій області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати, а тому зазначені посилання відповідача судом відхиляються.

Беручи до уваги висновок суду про протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу в зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення, керуючись приписами ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити також і позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати.

Таким чином, позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які п і д л я г а ю т ь відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подання даного позову на виконання вимог ухвали суду від 29 жовтня 2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1969,00 грн (а.с. 29,31).

Як зазначалось судом вище, ухвалою суду від 3 липня 2025 року було виправлено помилку в ухвалі від 29 жовтня 2024 року в частині визначення суми судового збору, що підлягає сплаті за подання даного позову, зокрема зазначено, що за подання даного адміністративного позову позивачем мало бути сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Беручи до уваги приписи пп. 1 п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 4, ч. 2 ст. 6 Закону України Про судовий збір, враховуючи, що за подання даного позову підлягало до сплати судовий збір у розмірі 968,96 грн, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору саме у наведеному розмірі у розмірі 968,96 грн.

При цьому суд вважає за необхідне вказати, що згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 8 липня 2011 року, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, позивач має право звернутись до суду із заявою про повернення з Державного бюджету України суми судового збору у розмірі 1000,04 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 12, 72-78, 90, 132, 134, 139, 244-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судовий збір», суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 54-А) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

- зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі) за період з 22 грудня 2023 року по 25 вересня 2024 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

- визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (25 вересня 2024 року) включно за весь час затримки виплати.

Стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 54-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна