Справа № 607/12846/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2025 Справа №607/12846/25 Провадження №2-а/607/565/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

20.06.2025 шляхом поштового відправлення позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить: скасувати постанову серії ЕНА №4974732 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити; відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 605 грн 60 коп, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України; проводити розгляд даної справи без участі позивача.

23.06.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що: 14.06.2025 о 12:16 інспектором поліції винесено постанову серії ЕНА №4974732 про накладення адміністративного стягнення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови, її притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 14.06.2025 о 12:10 в м. Чортків, вул. Гончара, здійснила зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушила нібито п. 15.9.е ПДР. З винесеною постановою позивач не погоджується, враховуючи такі обставини. 14.06.2025 о 12:10 вона дійсно була на даній ділянці дороги, але прийшла до автомобіля, де їй його залишив її знайомий, якого звати Роман. Даний автомобіль вона там не зупиняла та не ставила. Отже, не може нести відповідальність. Також звертає увагу, що інспектор не здійснював заміри відстані, чи там було 30 метрів, чи 50 метрів, вона не знає, оскільки виміри не проводилися. Позивач попросила інспектора показати їй відеофіксацію скоєного правопорушення. Інспектор відмовився та повідомив, що відео вона зможе побачити тільки в суді, якщо захоче оспорювати дану постанову, а тому він нічого показувати не буде. На всі доводи позивача інспектор ніяким чином не реагував, відверто ігнорував всі її права та виніс відносно неї постанову. Крім того, позивач вказує, що постанова не містить інформації про докази вчинення правопорушення, не містить показів свідків. Відповідач не надав жодних законних доказів порушення її вини, що суперечить ст. 251 КУпАП. Таким чином, позивач вважає постанову серії ЕНА №4974732 від 14.06.2025 про накладення на неї адміністративного стягнення протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

27.06.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.07.2025 шляхом поштового відправлення представником відповідача ГУНП в Тернопільській області Куриляк М.Г. подано відзив, який 03.07.2025 зареєстрований через канцелярію суду та зі змісту якого вбачається, що даний позов ГУНП в Тернопільській області не визнає з таких підстав. 14.06.2025 інспектором Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Ромашенко Т.В. винесено постанову серії ЕНА №4974732 на позивача ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що вона в м. Чортків по вул. Гончара здійснила зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 15.9.е ПДР та норми ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП. Факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджуються відео з нагрудної бодікамери працівника поліції, де зафіксоване вищезазначене правопорушення. Виходячи з вищенаведених фактів, пояснення позивача, факти, викладені ним в позовній заяві, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності і не є беззаперечним доказом неправомірності дій поліцейського. Відтак твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить: відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність; у зв`язку з зайнятістю по службі, справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві та у заяві, долученій до цієї позовної заяви, просила розгляд справи проводити без її участі, свої позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у його відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:

частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 15.9.е ПДР зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 14.06.2025 інспектором Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Ромашенком Т.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4974732, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 14.06.2025 о 12:10 в м. Чортків, вул. Гончара водій ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу «Mercedes-Benz E350», н.з. НОМЕР_1 , ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушила п. 15.9.е ПДР.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем долучено до відзиву диск із матеріалами відеофіксації порушення з нагрудної камери працівника поліції «856518», про що також зазначено в оскаржуваній постанові в графі 7 «До постанови додаються».

Так, після відтворення відеозапису судом з`ясовано, що він складається з одного відеофайлу.

Судом оглянуто долучений до відзиву відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано, як працівник поліції підходить до транспортного засобу «Mercedes-Benz», за кермом якого виявляє позивача ОСОБА_1 , представляється, просить пред`явити відповідні документи, повідомляє, що автобус встав на пішохідному переході, вказує позивачу, що є знак, після чого роз`яснює права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оголошує про розгляд справи, ознайомлює зі змістом оскаржуваної постанови та вручає копію цієї постанови позивачу.

Доводи позивача про те, що на час інкримінованої їй події вказаний автомобіль вона на даній ділянці дороги не зупиняла та не ставила, а прийшла до автомобіля, де їй його залишив її знайомий, якого звати Роман, суд оцінює критично, оскільки на 02 хв 49 с запису відеофрагменту вбачається, як позивач двічі повідомляє працівника поліції про факт керування нею транспортним засобом, а саме здійснення руху заднім ходом.

Також твердження позивача про те, що вона просила інспектора показати їй відеофіксацію скоєного правопорушення, натомість інспектор відмовився та повідомив, що відео вона зможе побачити тільки в суді, якщо захоче оспорювати дану постанову, а тому він нічого показувати не буде, суд вважає надуманими, оскільки відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який безперервно фіксує подію інкримінованого правопорушення, не містить відомостей про наведені позивачем обставини, а доказів на підтвердження цих обставин позивач не надала.

Водночас судом встановлено, що на цьому відеозаписі відсутній факт порушення ОСОБА_1 п. 15.9.е ПДР, а саме здійснення зупинки ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів. Зокрема, зі змісту такого відеозапису неможливо встановити: сам факт наявності посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, відстань від зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz E350», н.з. НОМЕР_1 , до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, а також здійснення будь-яких замірів для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення. Відомостей про дорожній знак, про який на відеозаписі вказує працівник поліції, та проведення вимірювань відстані між ним та транспортним засобом «Mercedes-Benz E350», н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять. При цьому, позивач заперечує факт порушення нею п. 15.9.е ПДР.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що позивач заперечила свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що провина позивача у порушенні п. 15.9.е ПДР та вчиненні нею вказаного адміністративного правопорушення не доведена «поза розумним сумнівом», так як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа провадженням закриттю.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на його користь з ГУНП в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 257, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (, вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4974732 від 14.06.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддяН. П. Воробель