Справа № 120/4619/25
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2025 р. Справа № 120/4619/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації до Бершадської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Гайсинської окружної адміністративної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації з адміністративним позовом до Бершадської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконання відповідачем чинних вимог законодавства в частині обов`язку укладення з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка на об`єкт культурної спадщини.

До суду від Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення по суті справи, у яких представник вказує на необхідність укладення відповідачем договору про охорону культурної спадщини, який закріплює за власником обов`язок утримувати пам`ятку та її територію в належному технічному стані.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що Бершадською міською радою вчиняються відповідні дії спрямовані укладення договору.

До суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на тривалу бездіяльність відповідача та відсутність відповідного договору станом на момент звернення до суду.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив наступне.

Бершадська міська територіальна громада створена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 7070-р від 12.06.2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області".

Баланівська сільська рада Бершадського району увійшла до складу Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, відповідно до рішення 1 сесії 8 скликання міської ради № 9 від 01.12.2020 року "Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Бершадської міської ради".

Відповідно до вказаного рішення Бершадська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Баланівської сільської ради.

Згідно з передавальним актом від 14.10.2024 року в комунальну власність Бершадської міської ради передано нежитлову будівлю музею історії села Баланівка.

Вказана будівля музею історії "Стражниця" взята на облік і охорону рішенням виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів від 14.02.1991 року № 43 з охоронним номером 45-М.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Бершадською міською радою 29.06.2021 року на праві власності зареєстрована вказана будівля історії "Стражниця", яка розташована за адресою: вул. Дяченка, буд. 22, сю Баланівка, Гайсинського р-ну, Вінницької обл., правом оперативного управління наділений відділ культури, молоді, туризму та охорони культурної спадщини Бершадської міської ради відповідно рішення Бершадської міської ради від 02.08.2024 року № 1468.

Водночас, з моменту набуття права власності на вказану будівлю (свідоцтво про набуття права власності від 24.08.2009 серії САС № 211044) Бершадською міською радою не оформлено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини.

На момент звернення до суду із цим позовом охоронний договір на вказаний об`єкт не укладено, звернення від власників будівлі про укладення охоронного договору до Управління містобудування та архітектури Вінницької області обласної військової адміністрації не надходило.

З огляду на ці обставини позивач заявляє про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, у зв`язку з чим і поданий цей позов.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і прийдешніх поколінь регулюються Законом України від 08.06.2000 року № 1805-III "Про охорону культурної спадщини" (далі - Закон № 1805-III), з моменту набрання чинності якого втратив чинність Закон Української РСР від 13.07.1978 № 3600-IX "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".

Об`єкт культурної спадщини, відповідно до визначення наведеного у ст. 1 Закону №1805-III, - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

При цьому пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) визначається цим Законом як об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Аналогічно, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 17 Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Так, судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, будівля музею історії "Стражниця" взята на облік і охорону рішенням виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів від 14.02.1991 року № 43 з охоронним номером 45-М..

Тобто, суд констатує, що будівля за адресою: вул. Дяченка, буд. 22, с. Баланівка, Гайсинського р-ну, Вінницької обл., має статус пам`ятки культурної спадщини та є об`єктом правового регулювання Закону №1805-III у відповідному статусі.

Згідно із ч.1 ст.3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Пунктом 17 частини 1 статті 6 Закону № 1805-ІІІ регламентовано, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Так, у контексті цієї справи, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції є Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації, згідно із Положенням про управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 441 від 17.07.2020 року.

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1805-ІІІ усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом договір охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону (абз. 4 ст. 24 Закону № 1805-ІІІ) .

Частиною 1 статті 25 Закону № 1805-ІІІ визначено, що надання об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в користування юридичним та фізичним особам з науковою, культурно-освітньою, туристичною та іншою метою здійснюється з дотриманням встановлених цим Законом вимог.

Юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечити збереженість пам`яток на землях, якими вони користуються, та укладати з органами охорони культурної спадщини охоронні договори (ч. 3 ст. 25 Закону № 1805-ІІІ) .

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768 (далі - Порядок № 1768) передбачено, що, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (п. 1 Порядку № 1768).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1768 власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 5 Порядку № 1768, в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Аналіз вищенаведеного правового регулювання свідчить про те, що укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму. Охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону № 1805-III, за висновком сформульованим у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №806/1536/18, є адміністративним договором.

Матеріалами справи підтверджується, що власником пам`ятки архітектури місцевого значення - музею "Стражниця" є Бершадська міська рада.

Таким чином, відповідач не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність повинна була укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому суд зазначає, що саме юридичні або фізичні особи у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Саме такий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі №826/4605/16.

Суд наголошує, що державний інтерес у цій справі полягає в попередженні порушень пам`яткоохоронного законодавства відповідачем, забезпечення укладення ним охоронного договору на об`єкт історії та архітектури, з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідачів за порушення такого режиму.

Окрім того, суд зазначає, що поряд з державним інтересом, наявний також і суспільний інтерес, оскільки охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захист таких пам`яток від руйнації, їх збереження для нинішнього і майбутніх поколінь становить безпосередній державний інтерес.

Суд наголошує, що охоронний договору уповноваженого органу не було складено відповідного договору у місячний строк, як і не вчинено будь-яких дій спрямованих на укладення договору у вказаний період.

Водночас, збільшення фінансування бюджету на виконання місцевої програми охорони та збереження культурної спадщини та виготовлення супутньої документації до охоронного договору достеменно не свідчать про оформлення такого договору фактично.

Так, зокрема, на момент розгляду справи, відсутні будь-які відомості щодо звернення відповідача до Управління містобудування та архітектури Вінницької області задля оформлення охоронного договору, як і будь-які відомості щодо оформлення такого.

Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин суд визнає доведеним факт порушення відповідачами вимог ст. 23 Закону № 1805-III, а позов - обґрунтованим.

За таких обставин позов заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації належить задовольнити у повному обсязі у спосіб обраний позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки судові витрати позивача складаються лише із сум сплаченого судового збору, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов керівник Гайсинської окружної адміністративної прокуратури (вул. Волонтерів, буд. 15А, м. Гайсин, Вінницька обл., ) в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації (вул. Соборна, 15а, м. Вінниця, ) до Бершадської міської ради (вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Гайсинський р-н, Вінницька обл., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Бершадської міської ради щодо неукладення з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 45-М - "Стражниця", який знаходиться за адресою: вул. Дяченка, 22, с. Баланівка, Гайсинського р-ну, Вінницької обл.

Зобов`язати Бершадську міську раду протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 45-М - "Стражниця", який знаходиться за адресою: вул. Дяченка, 22, с. Баланівка, Гайсинського р-ну, Вінницької обл.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович