Справа № 200/3344/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Справа№200/3344/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2024 номер справи 74 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 16.08.1983 по 05.05.1984 та до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 13, частини другої статті 14, пунктів „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 періоди з 01.09.1980 по 15.07.1983, з 16.08.1983 по 05.05.1984, з 11.05.1984 по 18.05.1986, з 24.06.1986 по 23.11.1986, з 24.11.1986 по 30.10.1987, з 02.11.1987 по 30.05.1989, з 06.06.1989 по 29.05.1992, з 03.06.1992 по 29.10.1992, з 09.02.1993 по 02.04.1994, з 03.04.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 23.05.1995, з 29.05.1995 по 10.02.1997, з 13.02.1997 по 10.07.1997, з 11.07.1997 по 15.10.1997;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 28 березня 2025 року відповідно до статті 13, частини другої статті 14, пунктів „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020

В обґрунтування позову вказано, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії мав страховий стаж достатній для призначення пільгової пенсії.

Однак спірним рішенням відповідача позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідної кількості стажу.

Вважаючи такі висновки органу пенсійного фонду протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду до розгляду та відкрито провадження у справі №200/3344/25 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у відповідача, яких, на думку суду, не вистачало для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

У встановлений судом строк, відповідачем наданий відзив на позовну заяву, де зазначено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.03.2025 звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного форду України про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2025 №74 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 16.08.1983 по 05.05.1984, відповідно до трудової книжки від 16.08.1983 року НОМЕР_1 , в зв`язку з виправленням номера наказу про прийняття на роботу, яке не завірено належним чином.

В зв`язку з вище викладеним відповідач вважає, що відсутні законні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2, суду повідомлено, що Головним управлінням не розглядалось питання призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки позивачем не надавались уточнюючі довідки.

До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховані періоди роботи з 01.09.1980 по 15.07.1983, з 16.08.1983 по 05.05.1984, з 11.05.1984 по 18.05.1986, з 24.06.1986 по 23.11.1986, з 24.11.1986 по 30.10.1987, з 02.11.1987 по 30.05.1989, з 06.06.1989 по 29.05.1992, з 03.06.1992 по 29.10.1992, з 09.02.1993 по 02.04.1994, з 03.04.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 23.05.1995, з 29.05.1995 по 10.02.1997, з 13.02.1997 по 10.07.1997, з 11.07.1997 по 15.10.1997, в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки (додаток 5).

Враховуючи вище викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

28.03.2025 позивач звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного форду України про призначення пенсії за віком.

Рішенням головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2025 №74 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наявні у матеріалах трудові книжки позивача НОМЕР_3 видана 16 серпня 1983 року та НОМЕР_4 видана 05 травня 1993 року щодо спірних періодів з 01.09.1980 по 15.07.1983, з 16.08.1983 по 05.05.1984, з 11.05.1984 по 18.05.1986, з 24.06.1986 по 23.11.1986, з 24.11.1986 по 30.10.1987, з 02.11.1987 по 30.05.1989, з 06.06.1989 по 29.05.1992, з 03.06.1992 по 29.10.1992, з 09.02.1993 по 02.04.1994, з 03.04.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 23.05.1995, з 29.05.1995 по 10.02.1997, з 13.02.1997 по 10.07.1997, з 11.07.1997 по 15.10.1997, містять, такі записи:

трудова книжка НОМЕР_3 :

№1 з 01.09.1980 по 15.07.1983 навчання в ГПТУ №38, диплом № НОМЕР_5 ;

№2-3 з 16.08.1983 по 05.05.1984 прийнятий електрозварником ручного зварювання 3 розряду в цеху металоконструкцій на Красноармійському експериментальному механічному заводі, наказ №130 від 16.08.1983;

№4 з 11.05.1984 по 18.05.1986 служба в Радянській армії;

№5 з 24.06.1986 по 23.11.1986 зварником 3 розряду на Шахтобудівельному управлінні № 12 треста «Красноармійськшахтобуд» наказ №382/к від 27.06.1989;

№6-7 з 24.11.1986 по 30.10.1987 переведений гірничим підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на Шахтобудівельному управлінні № 12 треста «Красноармійськшахтобуд» наказ №737/к від 27.06.1986, наказ №646/к від 02.11.1987;

№ 8-9 з 02.11.1987 по 30.05.1989 газозварником ручного зварювання в Житлово-комунальній конторі «Красноармійськшахтобуд» наказ №55к від 03.11.1987, наказ №25к від 30.05.1989;

№10-13 з 06.06.1989 по 29.05.1992 газоелектрозварником на ремонтно-будівельній ділянці Красноармійського заводу «Електродвигун», 18.01.1990 присвоєний 4 розряд газоелектрозварника, 09.08.1990 присвоєний 5 розряд газоелектрозварника (наказ №105к від 06.06.1989, наказ №99к від 29.05.1992;

№14-15 з 03.06.1992 по 29.10.1992 електрогазозварником 5 розряду в житлово- експлуатаційному об`єднанні м. Красноармійськ, наказ 71 від 03.06.1992, наказ №161 від 30.10.1992;

№19-20 з 09.02.1993 по 02.04.1994 учнем гірника з повним робочим днем в шахті імені А.Т. Стаханова Красноармейскуголь;

трудова книжка серії НОМЕР_4 :

№1-2 з 04.05.1993 про 17.06.1993 електрогазозварником 5 розряду на Донецькій залізниці ордена Леніна Локомотивне депо Красноармійськ, наказ №109 від 03.05.1993, наказ №186 від 18.06.1993;

№3-4 з 29.07.1993 по 07.01.1994 електрогазозварником 4 розряду на Маріупольському державному виробничому підприємстві експлуатації житлового фонду «Житловик» філія 2, наказ №40від 30.07.1993, наказ №9к від 07.01.1994;

№5-6 з 17.01.1994 по 30.12.1994 електрозварником 5 розряду в Товариство з обмеженою відповідальністю «Амбер», наказ №3 від 06.01.1994, наказ №148ок від 30.12.1994;

№7-8 з 02.01.1995 по 23.05.1995 електрогазозварником в МП «Таврія» наказ №1 від 02.01.1995, наказ №35 від 23.05.1995;

№ 9-11 з 29.05.1995 по 10.02.1997 електрогазозварником 5 розряду в Виробничо-комерційній фірмі «Омегар», 16.02.1996 присвоєна кваліфікація електрогазозварника 6 розряду, наказ №5/ок від 29.05.1995, наказ №30/ок від 10.02.1997 .

№12-14 13.02.1997 по 10.07.1997 електрогазозварником 6 розряду в ХРП «Маріупольський ринок», з 01.05.1997 переведений електрогазозварником 6 розряду ремстройгрупи, наказ №191/к від 14.02.1997, наказ №59к від 10.07.1997;

№ 11.07.1997 по 15.10.1997 електрогазозварником 6 розряду ремстройгрупи Маріупольське міське споживче товариство «Азовкооперація», розпор.№24/к від 16.10.1997, наказ №74-к від 12.05.1998.

Оскаржуване рішення мотивоване не достатньою кількістю страхового стажу для призначення пенсії за віком, при цьому судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2.

Тобто відповідачем заява розглянута на предмет призначення пенсії за віком без урахування наміру позивача щодо призначення пільгової пенсії.

За встановлених фактичних обставин правова позиція суду обґрунтована таким.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На дату видачі трудової книжки та її заповнення , порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (Інструкція № 162).

Пунктом 1.1. визначено, що Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3., 2.5 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться, зокрема:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

Всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984".

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.10. Інструкції №162 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна та вища - вказується лише на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути здійснений лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу тощо).

Професія чи спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту чи іншого належно оформленого документа.

Відповідно до п.2.11. Інструкції №162 після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

За вимогами п. 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу " Відомості про роботу " як заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робітників; для службовців - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.

Аналогічні положення наведені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58. (Інструкція №58)

Дослідивши зміст трудової книжки позивача судом встановлено, що вона містить відомості про спірні періоди трудової діяльності позивача за посадами, що передбачені Списком 1 та Списком 2.

Стосовно застосування списків, де включена посада електрогазозварник, електрозварник, зварник, газозварник, газоелектрозварник, то для визначення пільгового стажу позивача:

- в період по 25 січня 1991 року слід застосовувати Список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі Постанова № 1173);

- в період з 26 січня 1991 року по 10 березня 1994 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10;

- в період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

У період роботи позивача з 16.08.1983 по 05.05.1984 електрозварником ручного зварювання, з 24.06.1986 по 23.11.1986 зварником, з 02.11.1987 по 30.05.1989 газозварником ручного зварювання, з 06.06.1989 по 29.05.1992 газоелектрозварником діяла Постанова № 1173, в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 передбачена професія «газозварники».

Аналогічно, в періоди роботи позивача з 06.06.1989 по 29.05.1992 газоелектрозварником, з 03.06.1992 по 29.10.1992 електрогазозварником, з 04.05.1993 по 17.06.1993 електрогазозварником, з 29.07.1993 по 07.01.1994 електрогазозварником та з 17.01.1994 по 30.12.1994 електрозварником діяла Постанова № 10, в розділі ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 передбачені професії «газозварник» та «електрозварник».

Також, в періоди роботи позивача з 17.01.1994 по 30.12.1994 електрозварником, з 02.01.1995 по 23.05.1995 електрогазозварником, з 29.05.1995 по 10.02.1997 електрогазозварником, з 13.02.1997 по 10.07.1997 електрогазозварником та з 11.07.1997 по 15.10.1997 електрогазозварником діяла Постанова № 162, в підпункті 620 розділу ХХХІІ «Загальні професії» передбачена професія «газозварники».

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія електрогазозварник, електрозварник, зварник, газозварник, газоелектрозварник є тотожними професіями, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та постанові від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

З 24.11.1986 по 30.10.1987 працював гірничим підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на Шахтобудівельному управлінні № 12 треста «Красноармійськшахтобуд» та з 09.02.1993 по 02.04.1994 учнем гірничого з повним робочим днем в шахті імені А.Т. Стаханова Красноармейскуголь.

Стосовно списків, де включена посада «гірничий підземний», «учень гірничого», то для визначення пільгового стажу в період по 25 січня 1991 року слід застосовувати Список №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі Постанова № 1173); в період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Отже, періоди роботи з 24.11.1986 по 30.10.1987 та з 09.02.1993 по 02.04.1994 відповідають Списку № 1.

Відповідно до підп. а п. 4 Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці України № 01-3/406-02-2 від 10.05.1994 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах пенсії за сумісними роботами, професіями і посадами робітникам і службовцям, зайнятим у виробництвах, професіях і посадах, передбачених в Списках № 1 і 2, призначаються:

а) за Списком № 2 - якщо виконувані сумісні роботи, професії і посади передбачені в Списку № 1 і в Списку № 2.

Таким чином, періоди роботи з 24.11.1986 по 30.10.1987 та з 09.02.1993 по 02.04.1994 прирівнюються до професій за Списком № 2 та підлягають зарахуванню до пільгового стажу, який дає право на призначення даного виду пенсії.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить відомості, щодо посади якою визначено право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Стосовно наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду навчання та проходження строкової військової служби, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Умови зарахування до пільгового стажу періодів навчання та строкової служби в збройних силах викладено у Законі України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби" від 02.06.2005, Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991., Законі України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998.

У даному випадку навчання в ПТУ та строкова військова служба виникли до набуття чинності вище зазначених нормативно-правових актів та внесених до них змін, які не є рівноцінною заміною відповідного законодавства колишнього СРСР та суттєво звужують права позивача, набуті до набрання чинності існуючого законодавства.

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР" до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Так, виходячи з особливостей правозастосовної практики Верховного Суду, необхідно враховувати зміст конституційного принципу незворотності дії закону у часі та негайної дії норми процесуального права, а також аналізувати рішення Конституційного Суду України щодо порядку застосування норми права у часі та вже сформовану практику Верховного Суду із зазначеного питання.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На момент виникнення спірних правовідносин, діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення), яке не містило обов`язкових умов працевлаштування саме за набутою професією, а також часових проміжків, щодо працевлаштування за цією професією.

Частиною 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також: підпункт "з" - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в торгівлі, залізничних училищах, гірничих училищах і коледжах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технікумах, ПТУ і т.д.) і в інших училищах; підпункт "к" - служба в Збройних Силах СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ЧК, ОГПУ, НКВС, НКГБ, МГБ, Комітеті державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерстві охорони громадського порядку СРСР, Міністерствах охорони громадського порядку союзних республік, МВС СРСР, Міністерствах внутрішніх справ союзних республік.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Після закінчення навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 в середньому професійно-технічному училищі № 38 м. Красноармійська відповідно до диплому № 175153 від 15 липня 1983 року позивач працевлаштувався з 16.08.1983 по електрозварником ручного зварювання 3 розряду в цеху металоконструкцій на Красноармійському експериментальному механічному заводі, що дає право на зарахування періоду навчання, як пільгового.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової служби з 11.05.1984 по 18.05.1986.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з Законом "Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби" від 02.06.2005 р., час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або до введення в дію Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Перед призовом на строкову військову службу позивач з 16.08.1983 по 05.05.1984 працював електрозварником ручного зварювання 3 розряду в цеху металоконструкцій на Красноармійському експериментальному механічному заводі, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, та після проходження військової служби працював з 24.06.1986 по 23.11.1986 зварником 3 розряду на Шахтобудівельному управлінні № 12 треста «Красноармійськшахтобуд», що дає право на призначення пенсії за Списком №2.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування як пільгового період строкової військової служби позивача.

Стосовно посилання у відзиві на відсутність наказів про атестацію робочого місця на відповідній посаді, суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

..особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.»

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Водночас суд наголошує, що згідно з ч.3 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналогічні вимоги до реалізації владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень з приводу вчинення управлінських волевиявлень стосовно призначення громадянам пенсій сформульовані як у п.1.8 Розділу І Порядку №22-1 (де указано, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія), так і у п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 (де указано, що працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Також аналогічні вимоги до функціонування пенсійних органів сформульовані у п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485) де указано, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

З наведеного слідує, що законодавець одночасно, як наділив органи системи ПФУ правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, так і обтяжив обов`язком витребування недостатніх відомостей і документів.

Суд вважає, що таке тлумачення змісту обов`язку суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є цілком релевантним правовим висновкам постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та постанови Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 487/68/17.

Щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду з 16.08.1983 по 05.05.1984, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 16.08.1983 року, через наявність виправлення в номері наказу на прийняття, яке не завірене належним чином.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Доказів, що відповідачем на дотримання вимог Пункту 4.2 Порядку позивачу надавався на дооформлення відповідний тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством суду не надано.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що пенсійний орган фактично переклав юридичну відповідальність за належне та правильне оформлення додаткових документів для підтвердження пільгового характеру роботи що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні до пільгового стажу періоду трудової діяльності позивача без вчинення відповідних дій з боку органу Пенсійного фонду не може бути кваліфікована у якості обґрунтованого, добросовісного та розсудливого рішення.

Отже, спірні періоди мають бути враховані до загального та пільгового стажу позивача.

Стосовно застосування норм права згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі N 1-р/2020.

У постанові від 03.11.2021 (справа №360/3611/20) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок:

«Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 360/4639/20.

Таким чином, для виходу позивачу на пенсію за Списком №2 останній повинен досягти 55 років і мати загальний стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частина 1 статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ураховуючи викладене позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах із врахуванням рішення № 1-р/2020 Конституційного Суду України та правової оцінки суду викладеної у даному рішенні зарахувавши до загального та пільгового стажу спірні періоди роботи, навчання та проходження військової служби згідно записів трудової книжки.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити, йому пенсію за віком на пільгових умовах, то ця вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, підміняючи дискреційні функції УПФУ, окрім того суд не обраховує кількість загального та пільгового стажу позивача, оскільки даний факт не був предметом спору у даній справі. Оскаржуване рішення прийняте відповідачем через не можливість врахувати конкретні періоди роботи позивача, у зв`язку із відсутністю довідок про пільговий характер роботи..

Отже, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки наданої у судовому рішенні.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2024 №74 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи з 16.08.1983 по 05.05.1984 та до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 13, частини другої статті 14, пунктів „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 періоди з 01.09.1980 по 15.07.1983, з 16.08.1983 по 05.05.1984, з 11.05.1984 по 18.05.1986, з 24.06.1986 по 23.11.1986, з 24.11.1986 по 30.10.1987, з 02.11.1987 по 30.05.1989, з 06.06.1989 по 29.05.1992, з 03.06.1992 по 29.10.1992, з 09.02.1993 по 02.04.1994, з 03.04.1994 по 30.12.1994, з 02.01.1995 по 23.05.1995, з 29.05.1995 по 10.02.1997, з 13.02.1997 по 10.07.1997, з 11.07.1997 по 15.10.1997.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2025 року.

Суддя І.В. Буряк