Справа № 686/12280/25
Суддя: Палінчак О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/218/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

02 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду вказаний позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 23.04.2025 року о 08 год. 22 хв. він оновив мобільний застосунок «Резерв+» та побачив, що у його електронному військово-обліковому документі «Резерв+» з`явилось повідомлення: порушення правил військового обліку. Після чого він направився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення інформації з цього приводу.

Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому повідомили, що ніби-то з метою уточнення облікових даних 04.04.2025 року йому була вручена повістка для прибуття 16.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у зв`язку з його неявкою позивача було оголошено у розшук. Того ж дня начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено протокол № 1043 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 20 хв. 25.04.2025 року.

Проте позивач наголошує, що вказана у протоколі повістка йому не вручалась, про що він зауважив у протоколі. До протоколу № 1043 як доказ додана тільки копія його військово-облікового документу.

Прибувши на розгляд справи про адміністративне правопорушення та ознайомившись з матеріалами справи, позивачем було встановлено, що будь-які докази, передбачені п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі - Порядок № 560), про належне його оповіщення про виклик відсутні.

Під час розгляду справи у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем були надані письмові пояснення про відсутність в його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, також він зазначив, що його данні уточнені вчасно, він має відстрочку (бронювання).

Однак, доводи позивача не були взяті до уваги та відповідачем було винесено постанову № 4217 від 25.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною з наступних підстав: він не отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16.04.2025 року і дізнався про неї лише 23.04.2025 року, коли прибув до відповідача; матеріали адміністративної справи жодних доказів про належне оповіщення позивача про виклик не містять, тому його вина у вчинені правопорушення передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеною; до протоколу № 1043 від 23.04.2025 року не додано жодних доказів про вчинення позивачем правопорушення; у протоколі № 1043 та у оскаржуваній постанові зазначено, що мета повістки - уточнення облікових даних, проте згідно з зазначеними відомостями у військово-обліковому документі, який сформований у додатку «Резерв+», дані позивачем уточнені вчасно 29.09.2024 року; також позивач зазначає, що якби він був належним чином оповіщений про виклик на 16.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього були б поважні причини для неприбуття, оскільки 15.04.2025 року він здійснив безоплатну донацію донорської крові у КНП «Хмельницький обласний центр служби крові» на потреби ВСУ або інших громадян України, а 16.04.2025 року він мав день відпочинку відповідно до ст. 20 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові».

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд скасувати постанову № 4217 від 25.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп.; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

13 червня 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду копії матеріалів справ про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 23.04.2025 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що 25.04.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 4217 від 25.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері військового обліку, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що з метою уточнення облікових даних, даному громадянину засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» було направлено на адресу: АДРЕСА_1 повістку № 3083185 від 04.04.2025 року для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_4 до 16.04.2025 року о 09 год. 00 хв. У визначені у повістці дату та час ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку ТЦК та СП не повідомив. У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_3 було скеровано електронне звернення Е 1945545 від 18.04.2025 року до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про розшук даного громадянина, доставляння його до ТЦК та СП для складання матеріалів про адміністративне правопорушення. 23.04.2025 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за наслідками невиконання вимог оповіщення, представником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 1043 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 у визначенні в повітці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку не повідомив, констатується факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Дане правопорушення вчинене в особливий період, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Оскільки вина ОСОБА_1 є доведеною, тому він повинен нести адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи викладене, постановив визнати військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувану постанову відповідачем було винесено 25.04.2025 року, а позов до суду ОСОБА_1 подав 02.05.2025 року, тому встановлений законом строк на оскарження позивач не пропустив.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність .

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, яка передбачає, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1043 від 23.04.2025 року та оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення № 4217 від 25.04.2025 року, відповідач вказує про порушення позивачем абзацу 1, 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) у зв`язку із тим, що позивач не прибув у вказані в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку ТЦК та СП не повідомив, у зв`язку з чим перебував у розшуку.

Так, згідно частини першої статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У свою чергу, стаття 247 КУпАП визначає обставини за яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин.

Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Утім, згідно наданої суду відповідачем копії матеріалів справи № 4217 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено, що у повітці № 3083185 зазначено адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , що є тимчасово окупованою територією України; разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази надсилання даної повістки ОСОБА_1 , чи вручення її будь-яким іншим чином (або відмови від її отримання). Проте, у матеріалах справи наявне письмове пояснення позивача, подане до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.04.2025 року, згідно якого він наголошує, що жодної повістки не отримував.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, суд констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що є підставою для визнання неправомірною та скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messequeand Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)

Оскільки відповідач - суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.04.2025 року № 4217 має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55, 62 Конституції України, ст. 210-1, 247, 288, КУпАП, ст.ст. 2, 7, 139, 243, 286, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 4217 від 25.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері військового обліку, якою на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 30 червня 2025 року.

Суддя: О.М. Палінчак