Справа № 520/9199/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Полях Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 р. Справа № 520/9199/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/9199/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «ІМЕКС МАКС», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р. Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію / відмову в реєстрації;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати Податкову накладну № 70 від 27.01.2024 року ТОВ "ІМЕКС МАКС" в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання на реєстрацію 02.02.2024року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року по справі № 520/9199/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р. Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію/відмову в реєстрації.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 70 від 27.01.2024 року ТОВ "ІМЕКС МАКС" в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання на реєстрацію 02.02.2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" (, просп. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072) суму судового збору у розмірі 1514,00 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової служби України (, пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" (, просп. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072) суму судового збору у розмірі 1514,00 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Головне управління ДПС у Харківській області, не погоджуючись із рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що податковий орган не зобов`язаний у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної вказувати перелік документів який необхідно подати для підтвердження реальності господарської операції, оскільки таке прямо не передбачено нормативно-правовими актами. Позивачу було запропоновано надати копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування; відсутні пояснення та документальне підтвердження стосовно інформації, зазначеної у ПН, а саме : відсутні, докази транспортування продукції, розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків. Однак, на вказане повідомлення позивачем не було надано необхідних документів.

Підставою відмови у реєстрації спірних податкових накладних стало: ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства).

Також, апелянтом вказано на те, що чинне законодавство не містить вимоги в квитанції вказувати, які саме документи необхідно надати платнику податків, такий перелік надається в Повідомленні( що і було зроблено контролюючим органом в Повідомленні.

ДПС України та Головне управління ДПС у Харківській області вважає, що долучені позивачем докази відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України є неналежними. Також, скаржник вказав, що зобов`язуючи податковий орган зареєструвати податкові накладні адміністративний суд бере на себе повноваження суб`єкта владних повноважень, що є дискреційними повноваженнями податкового органу.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зі змісту якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу - без задоволення. До відзиву представником позивача долучено заяву про стягнення судових витрат з відповідача. У поданій заяві просить стягнути за рахунок ГУ ДПС у Харківській області на користь ТОВ «ІМЕКС-МАКС» судові витрати, на професійну правничу допомогу, в розмірі 3 000,00 грн.

ДПС України не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" (далі за текстом ТОВ "ІМЕКС МАКС") зареєстроване як юридична особа за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.02.2019 року, номер запису 0079993 та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, зареєстроване як платник ПДВ, ІПН 18.

Основним видом діяльності ТОВ "ІМЕКС МАКС" згідно класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 20.41 Виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування.

Також товариство здійснює інші види діяльності, зокрема, але не виключно: 20.20 - Виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; 20.42 - Виробництво парфумних і косметичних засобів; 46.49 - Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 32.99 - Виробництво іншої продукції, н.в.і.у.

Позивачем на виконання приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України було складено податкову накладну № 70 від 27.01.2024 року.

Рішенням комісії Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р. у реєстрації зазначеної накладної відмовлено.

Позивач в досудовому порядку оскаржив рішення контролюючого органу, однак скарга ТОВ "ІМЕКС МАКС" була залишена без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що спірне рішення Комісії є необґрунтованим, оскільки позивачем надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом скасування спірного рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2,16.1.3, пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Положенням пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Тобто відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку (пункт 8 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних).

Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до пунктів 13-15 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165, в редакції чинній на момент зупинення реєстрації податкових накладних).

За визначенням п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (п. 8 Порядку № 1165).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з п. 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, аналізуючи положення Порядку № 1165 слідує, що підставами зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути відповідність критеріям ризиковості платника податку та критеріям ризиковості здійснених операцій.

Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за N 1245/34213) затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 4 Порядку прийняття рішень № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до п. 6 Порядку прийняття рішень № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Як передбачено п. 7 Порядку прийняття рішень № 520, письмові пояснення та копії документів платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За приписами п. 11 Порядку прийняття рішень № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.

Колегією суддів встановлено, що за результатами моніторингу поданої ТОВ «ІМЕКС МАКС» на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірної податкової накладної контролюючим органом позивачу було надіслано квитанцію, у якій зазначено: «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної від 27.01.2024року № 70 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 3402, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомляємо: показник "D"=1.3491%, "P поточ"=0. Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Відповідно до п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток №3 до Порядку №1165), підставою для зупинення реєстрації податкових накладних є обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.

Відтак, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки, мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.

Колегія суддів вказує, що відповідачем не наведено жодного розрахунку за п. 1 Критеріїв ризиковості, що не відповідає вимогам пп. 2 п. 11 Порядку № 1165.

Колегія суддів наголошує, що у квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків, лише зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 8471, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Посилання контролюючого органу у квитанції на те, що обсяг постачання товару перевищує величину залишку обсягу придбання товару/послуги та обсягу його постачання, лише дублює положення пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, жодним чином не вказуючи на конкретну підставу для зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вживання податковим органом загального посилання на п. 1 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

У постанові від 29.06.2022 у справі № 380/5383/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Верховний Суд у справах № 640/11321/20, № 320/3484/21 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 Критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

04.03.2024 року ТОВ «ІМЕКС МАКС» було складено та направлено засобами електронного зв`язку Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №22 від 04.03.2024року, до якого додано лист пояснення № 22 від 04.03.2024 року та додано копії документів, що відповідають переліку, визначеному пунктом 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №520 від 12.12.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216 (далі Порядок №520), а саме:

1)Договори з додатками 4 (чотири) шт.: Договір поставки № 556АГ від 09.06.2020 Договір поставки № 302- МХ від 25.08.2022 Договір оренди № 18082022 від 18.08.2022 Договір оренди № 28022022 від 28.02.2022

2) Договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції: 2 (два) шт.: Наказ про затвердження штатного розкладу № 1Ш від 01.01.2024 року Наказ на призначення директора 130423/01 від 13.04.23

3) Первинні документи 60 (шістдесят ) шт: Видаткові накладні та товарні накладні 11 (дванадцять) шт.: № 70 від 27.01.2024, № ТХ024968 від 07.11.2023, № ТХ024971 від 07.11.2023, № ТХ024970 від 07.11.2023, № ТХ001740 від 25.01.2024, № 2989 від 09.08.2023, № 157 від 11.01.2024, № 4671 від 21.11.2023, № 2307 від 22.06.2023, № 9 від 23.01.2024, № 2 від 05.01.2024. Накладна на передачу готової продукції № 24 від 27.01.2024. Акт надання послуг № 159 від 11.01.2024. Товарно-транспортні накладні 8 (вісім) шт.: № 70від 15.02.2024, № ТХ024968 від 07.11.2023, № ТХ024971 від 07.11.2023, № ТХ024970 від 07.11.2023, № Р157 від 11.01.2024, № Р2307 від 22.06.2023, № 9 від 23.01.2024, № 2 від 05.01.2024.

4) Розрахункові документи та або/банківські виписки з особових рахунків 18(вісімнадцять) шт. : № 16051 від 05.02.2024, № 13628 від 29.01.2024, № 1023 від 01.01.2024, № 1836 від 20.11.2023, № 1715 від 20.10.2023, № 1873 від 27.11.2023, № 95 від 13.02.2024, № 1485 від 16.08.2023, № 1454 від 08.08.2023, № 2060 від 10.01.2024, № 1640 від 10.10.2023, № 1841 від 21.11.2023, № 1677 від 13.10.2023, № 1304 від Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.04.2024 10 21.06.2023, № 1263 від 14.06.2023, № 1260 від 13.06.2023, № 1895 від 30.11.2023р, № 1650 від 09.10.2023. Рахунки 8 (вісім): № ТМ035508 від 07.11.2023, № ТМ001668 від 20.10.2023, № ТМ001765 від 07.11.2023, № ТМ002462 від 25.01.2023, № 2824 від 31.07.2023, № 3669 від 13.10.2023, № 9 від 23.01.2024, № 2 від 05.01.2024.

5) Документи що підтверджують відповідності продукції 6 шт (шість): Сертифікати : № 2022_210 від 10.08.2022, № 20230802 від 02.08.2023, № VEN010023A від 23.05.2023, № 20230211 від 11.02.2023, № 202303 від 20.03.2023, № 230322Y161 від 22.03.2023.

Отримання пояснень № 22 від 04.03.2024 року з додатками відповідачем не заперечується.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами, а саме Поясненнями № 22, надісланими на адресу відповідача на підтвердження реальності здійснення господарської операції, відображеної у податковій накладній № 70 від 27.01.2024 спростовується твердження апелянта про те, що ТОВ «ІМЕКС МАКС» не надано докази транспортування продукції, складські документи, розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків. Апелянт не заперечує факт отримання вказаних пояснень з додатками.

Таким чином, станом на час прийняття спірного рішення, відповідачу були надані пояснення позивача, з документами, на власний розсуд долученими позивачем на підтвердження реальності господарської операції.

Рішенням про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р. було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 70 від 27.01.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в ЄРПН, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платником податку.

Дослідивши вказане рішення, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом не конкретизовано, які саме документи не було надано позивачем, також відповідач не вказав підстав неврахування наданих документів. Крім того, рішення містить у собі лише загальне посилання на ненадання/ часткове надання платником податку документів, , що в свою чергу не дозволяє встановити мотиви податкового органу, та конкретні підстави, що слугували передумовою для прийняття спірного рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р.

Дослідивши документи що надавалися контролюючому органу на підтвердження реальності здійснення господарської операції, зазначеної у податковій накладній № 70 від 27.01.2025, колегія суддів зазначає, що надані документи та пояснення стосовно здійснених господарських операцій, містять достатні відомості для підтвердження реальності здійснення господарських операцій. Про наявність в них недоліків апелянт не зазначає.

Колегія суддів зауважує, що контролюючим органом повинні бути зазначені об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В даному випадку, відповідачем обґрунтованих недоліків поданих позивачем документів не встановлено та не зазначено у рішенні про відмову у реєстрації спірної податкової накладної.

Крім того, суд зауважує, що наявність або відсутність окремих документів, а також помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що відбувався фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.06.2022 року у справі № 803/1130/13-а та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №804/7470/16.

Податкова накладна № 70 від 27.01.2024, складена на покупця ТОВ "ЕПІЦЕНТР К".

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕПІЦЕНТР К" () (Покупець) та ТОВ "ІМЕКС МАКС" () (Постачальник) було укладено Договір поставки № 556 АГ від 09.06.2020 року.

В межах даного Договору ТОВ "ІМЕКС МАКС" 27.01.2024 року поставив ТОВ "ЕПІЦЕНТР К" товари за видатковою накладною № 70 від 27.01.2024 року суму 239328,00 гривень, у тому числі ПДВ 39888,00 гривень.

При складанні податкової накладної № 70 від 27.01.2024року ТОВ "ІМЕКС МАКС" було дотримано вимоги пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Податкова накладна була складена на дату відвантаження товару.

Відповідно до пункту 2.2 Договору 556 АГ від 09.06.2020 року поставка товару здійснюється на умовах DDP- пункт поставки згідно замовлення покупця (Інкотермс 2020).

Постачальник здійснює поставку товару своїм транспортом. Склад Постачальника, розташований за адресою: м. Харків, проспект Перемоги 55 Е.

Згідно умов договору № 556 АГ від 09.06.2020 року, оплата здійснюється у розмірі повної вартості реалізованого Товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний в реквізитах Договору.

Відповідно до пп. 9.2 та пп. 9.3 Договору 556 АГ від 09.06.2020 року, оплата за поставлений Постачальником Товар здійснюється Покупцем один раз на тиждень. Оплата здійснюється Покупцем на підставі договору.

Суд наголошує, що сума видаткової накладної № 70 від 27.01.2024 року дорівнює сумі зазначеній в податковій накладній № 70 від 27.01.2024 року та становить 239328,00 гривень, у тому числі ПДВ 39888,00 гривень.

Товар, Сухий душ одноразовий ТМ МАМО переданий за видатковою накладною №70 від 27.01.2024року, є товаром власного виробництва, який було виготовлено ТОВ "ІМЕКС МАКС" наступним чином.

Товар виготовлявся з наступних сировини та матеріалів: губка крупнопориста 120*90 у кількості 35700 шт була придбана ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується видатковою накладною № 9 від 23.01.2024 р., та платіжною інструкцією № 1650 від 09.10.2023, № 1895 від 30.11.2023 року ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 120800,00 грн.; лаурил сульфат натрію (SLS) у кількості 200 кг, Бетаїн (кокамідопропіл бетаїн) кількості 200 кг , Детаноламід (СDEA) були придбані ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "Торговий дім "Макрохім" () на підставі Договору поставки №_302-МХ від 25.08.2022 року, що підтверджується видатковою накладною № ТХ 024970 від 07.11.2023 року, та платіжною інструкцією № 1873 від 27.11.2023 ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 38832,00 грн., та видатковою накладною № ТХ-024971 від 07.11.2023 року, яка сплачена платіжною інструкцією № 1715 від 20.10.2023 року на суму 9048,00 грн.; лимонна кислота у кількості 25 кг, спирт бензиловий чда у кількості 31.5кг, Пантенол D 75 W у кількості 25 кг., стеаринова кислота у кількості 100 кг були придбані ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "Торговий дім "Макрохім" () на підставі Договору поставки №_302-МХ від 25.08.2022 року, що підтверджується видатковою накладною № ТХ 024968 від 07.11.2023 року, та платіжною інструкцією № 1836 від 20.11.2023 ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 52875,00 грн.; моноетаноламін (Тайвань) у кількості 210 кг, та Спирт ізоаміловий марка А (Китай) у кількості 170 кг були придбані ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "Торговий дім "Макрохім" () на підставі Договору поставки №_302-МХ від 25.08.2022 року, що підтверджується видатковою накладною № ТХ 001740 від 25.01.2024 року, та платіжною інструкцією № 95 від 13.02.2024 року ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 73110,00 грн.; плівка ламінована з малюнком МАМО СУХИЙ ДУШ пінний одноразовий у кількості 554.120 кг. була придбана ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "ІТАК" , (), що підтверджується видатковою накладною № 2307 від 22.06.2023 року, та платіжними інструкціями № 3004 від 21.06.2023 року та № 1263 від 14.06.2023 року, ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 203535,78 грн.; плівка без малюнка Плівка 20 ПП металізована 1600 мм була придбана ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "ІТАК" , (), що підтверджується видатковою накладною № 4671 від 21.11.2023 року, та платіжними інструкціями № 1841 від 21.11.2023 року та № 1677 від 13.10.2023 року, ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 166584,72 грн.; пакети ламіновані з малюнком МАМО Сухий душ в кількості 36850 шт були придбані ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "ІТАК", (), що підтверджується видатковою накладною № 157 від 11.01.2024 року, та платіжними інструкціями № 2060 від 10.01.2024 року та № 1640 від 10.10.2023 року, ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 100548,01 грн.; нетканий синтетичний матеріал Спанлейс Віс50% ПЕ 50% 45г/кв. м. ширина 700 мм, білий візерунок "сіточка" у кількості 11050 пог. метрів був придбаний ТОВ "ІМЕКС МАКС" у контрагента ТОВ "СПАНРАЙЗ" , (), що підтверджується видатковою накладною № 2989 від 09.08.2023 року, та платіжними інструкціями № 1485 від 16.08.2023 року та № 1454 від 08.08.2023 року, ТОВ "ІМЕКС МАКС" по рахунку UA0806004 на суму 78499,20 грн.

Товар, Сухий душ одноразовий МАМО, виготовляється за допомогою обладнання, яке належить ТОВ "ІМЕКС МАКС" на праві власності.

Наявність даного обладнання на балансі підприємства підтверджується довідкою з реєстру основних засобів № 1 від 31.12.2023 року.

Про наявність на дату відвантаження товару в необхідній кількості свідчить накладна про передачу готової продукції № 16 від 27.01.2024 року, оборотно-сальдова відомість пo рахунку №26 "Готова продукція" за звітний період.

Отримання матеріалів, сировини, обладнання та відвантаження товару здійснювалося безпосередньо директором ТОВ "ІМЕКС МАКС".

Виготовлення товару здійснювалося штатними працівниками, штатний розпис, затверджений наказом від 01.01.2024 року.

Виробництво та зберігання товару здійснюється ТОВ "ІМЕКС МАКС" у приміщеннях за адресою: м. Харків, проспект Перемоги 55Е, яке перебуває у користуванні ТОВ "ІМЕКС МАКС" на підставі Договору оренди № 28022022 від 28.02.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що надані документи та пояснення стосовно здійснених господарських операцій є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних. До того ж, відповідачем не зазначено підстав їх не врахування та неможливості зареєструвати податкову накладну.

Аналіз наданих позивачем документів та пояснень свідчить про відсутність у них дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили б втрату такими документами юридичної сили.

Зауважень до змісту, форми та достовірності податкової накладної № 70 від 27.01.2024 року, у Комісії ГУ ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не виникло, а відтак відповідач на етапі розгляду питання щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 70 від 27.01.2024 року погодився з повнотою та достовірністю зазначених в ній реквізитів і відомостей.

Отже, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів про ризиковість здійснених операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.

У постанові від 07.12.2022 по справі №500/2237/20 Верховний Суд зазначив, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Досліджуючи у цьому випадку спірну господарську операцію позивача на предмет її реальності, контролюючий орган вийшов за межі власних повноважень, які йому надані саме у межах процедури вирішення питання про реєстрацію податкової накладної, оскільки податковий орган має перевірити відомості податкової накладної та первинних документів на правильність та відсутність суперечностей лише за зовнішніми (формальними, очевидними) критеріями.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 травня 2024 року по справі № 400/11727/23.

Таким чином, ГУ ДПС у Харківській області в ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних ПН в ЄРПН.

При цьому колегія суддів зазначає, що реальність або нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами може бути перевірена контролюючим органом виключно під час проведення документальної перевірки позивача та його контрагентів, а відтак до предмету доказування у цій справі не належать обставини дійсного (реального) здійснення позивачем господарських операцій.

Питання реальності/нереальності господарських операцій повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 500/2237/20.

Суд зауважує, що будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд, викладеною в постановах від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21, від 18.05.2022 у справі № 500/3703/20.

Зупинення реєстрації податкових накладних не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Платник податку після настання першої з умов виникнення податкових зобов`язань, встановлених пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, склав податкову накладну та направив її на реєстрацію, ним було надано достатній пакет документів для здійснення реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим доводи контролюючого органу про відсутність підстав для реєстрації спірної податкової накладної є помилковими

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та, як наслідок, наявність підстав для скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Харківській області № 10741270/42831345 від 19.03.2024 р, про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 70 від 27.01.2024 року.

Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного незаконним та протиправним рішення податкового органу права позивача, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено пунктами 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Згідно з п. 7, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:

1) дискреційне повноваження передбачено законом;

2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;

3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;

4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірні податкові накладні, були виконані позивачем, а тому у першого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати такі накладні. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зважаючи на те, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної контролюючим органом обрано відповідність податкової накладної № 70 від 27.01.2024 року критеріям ризиковості здійснення операцій, що не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду справи, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну № 70 від 27.01.2024 року, складену позивачем у Єдиному реєстрі податкових накладних, датою їх подання.

З урахування вище зазначеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної інстанції є безпідставними та необґрунтованими, а отже, вимоги апеляційної інстанції не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 та 11 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги укладено договір про надання правничої допомоги № 010723/01 від 01.07.2023 року.

Згідно з актом № б/н приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у справі № 520/9199/24 від 20.05.2025 року Адвокат Родзинський А. А. надав ТОВ "ІМЕКС-МАКС" правничу допомогу у вигляді складання відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року та складення клопотання про поновлення строків від імені ТОВ «ІМЕКС-МАКС» для подачі відзиву. Загальна вартість наданих послуг склала 3 000 грн. Загальний час, витрачений адвокатом для надання вказаних послуг склав 1 годину.

Заперечень на клопотання позивача від відповідачів не надходило.

Зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, а також зміст позовної заяви, суд зазначає, що даний спір є типовим та не потребує глибокого правового аналізу та дослідження, а відтак і часових затрат. По даній категорії справ є стала судова практика, а тому адвокату, який надавав правову допомогу позивачу не потрібно вивчати додаткові джерела права, оскільки він не міг бути необізнаним у законодавстві, яким регулюється спір у даній справі, у зв`язку з чим підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Крім того, предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним.

Також варто зазначити, що обсяг і зміст процесуальних документів, що подані Позивачем до суду апеляційної інстанції не є значним.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами які заявлені у позовній заяві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З огляду на те, що предметом даного спору, є справа незначної складності, колегія суддів вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною в порівнянні з фактично виконаним об`ємом роботи, тому суд апеляційної інстанції виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2500,00 грн.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 по справі № 520/9199/24 - залишити без змін.

Стягнути на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" (, просп. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) суму витрат на правничу допомогу понесену під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2500.00 (дві тисячі п`ятсот) гривень..

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло