Справа № 520/33266/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Справа № 520/33266/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту на проходження військової служби; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та стягнути 22 329 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі триста двадцять дев`ять гривень) сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивача 07.05.2024 виключено із особового складу та всіх видів забезпечення відповідача-1 у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я. Позивач наводить аргументи про те, що під час звільнення із військової служби йому не виплачено одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду захистом свого порушеного права.

Відповідачем-1 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що за приписами частини четвертої статті 9 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Також, вважаємо за необхідне звернути особливу увагу Суду першої інстанції на те, що Відповідач не є належним відповідачем у даній судовій справі, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, не має жодних поточних рахунків та цілком і повністю знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка, в свою чергу, є фінансовим розпорядником бюджетних коштів, з яких здійснюється грошове забезпечення військовослужбовців, у тому числі відповідача. До того ж, слід зазначити, що саме військова частина НОМЕР_2 , до складу якої входить відповідач, здійснює своєчасну виплату всіх видів грошового забезпечення військовослужбовцям, а також здійснює замовлення бюджетних коштів для здійснення інших платежів фінансово-господарської діяльності відповідача. Просить у позові відмовити.

Військова частина НОМЕР_2 до суду не подала відзив на позов, який би містив заперечення на позов.

09.12.2024 ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою суду від 18.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази у відповідача.

Ухвалою суду від 29.04.2025 залучено військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач-2) до участі у адміністративній справі в якості співвідповідача.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ОСОБА_1 , з 06.01.2022 по 07.05.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом, що підтверджено копіями контракту від 06.01.2022 та копіями з витягів наказу від 10.01.2022 № 4 та від 07.05.2024 № 133.

Відповідно до витягу з наказу від 07.05.2024 № 133 старшого сержанта ОСОБА_2 , головного сержанта командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.04.2024 №84-РС у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) вважати таким, що справи та посаду здав 07 травня 2024 року. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 07 травня 2024 року становить: календарна 04 роки 03 місяці 08 днів, пільгова не обчислювалась, загальна 04 роки 03 місяці 08 днів.

У наказі від 07.05.2024 відсутні відомості щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Позивач наводить аргументи про те, що відповідачем-1 допущено протиправні дії щодо невиплати позивачу такої допомоги, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацом 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції на момент набрання чинності контракту) для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію та призначаються на посади, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.

Для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній на момент укладення та набрання чинності контракту) встановлено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах, зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Пунктом 3 цієї постанови також визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197, на виконання вказаних положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам ( далі Порядок № 260).

Згідно пункту 1 розділу ХХІІ Порядку № 260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Пунктом 2 розділу ХХІІ Порядку№ 260 визначено, що одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 3 розділу ХХІІ Порядку№ 260 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем був укладений перший контракт «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу».

Відповідно до умов контракту ОСОБА_1 зобов`язаний приходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначених законодавством, а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язком і військову службу».

Контракт набирає чинності з 06.01.2022.

Відповідно до витягу з наказу відповідача-1 № 4 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира гранатометника взводу кадру військової частини НОМЕР_1 .

Суд повторно відмічає, що вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 07.05.2024 становить загальна 4 роки 3 місяці 8 днів.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позивач при укладенні першого контракту 31.12.2021 (чинний з 06.01.2022) та призначення на посаду сержанта та вступу до виконання обов`язків за посадою, набув права на отримання при звільненні одноразової грошові допомоги при укладенні першого контракту у розмірі дев`яти прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня, а відтак відповідач допустив бездіяльність щодо ненарахування та невиплати такої допомоги, яку суд з метою належного способу захисту визнає протиправною.

Щодо ефективності захисту порушеного права суд прийшов наступного.

Відповідач-1 наводить аргументи про те, що не є розпорядником бюджетних коштів та не проводить виплат військовослужбовцям, та повну перебуває на фінансовому забезпеченні відповідача-2.

Разом з тим, зі змісту наказу командира військова частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) №1133 від 07.05.2024 про звільнення позивача з військової служби у відставку вбачається, що саме командиром Військової частини НОМЕР_1 приймалося рішення про усі виплати, які належать військовослужбовцю при звільненні, а не наказом командира військової частини НОМЕР_2 по особовому складу; саме наказом командира військова частина НОМЕР_1 призначено позивача на посаду, визначено розмір щомісячної премії, надбавки за особливості проходження служби.

Будь-яких доказів, які б підтверджували перебування відповідача-1 на фінансовому забезпеченні у відповідача-2 суду не надано та таких даних суд не установив із наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про те що оскільки питання прийняття на військову службу, звільнення із військової служби та нарахування та виплата грошового забезпечення належало до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , а відтак до повноважень останнього належить повноважень вирішення питання встановлення підстав для виплати спірної одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні з військової служби, а тому суд прийшов переконань, що відповідач-1 є належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання до вчинення дій відносно нарахування та виплати оспорюваної допомоги.

Щодо розміру оспорюваної допомоги суд прийшов наступного.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет Україну на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2481,00 грн., а відповідно сума грошової допомоги, яку необхідно було виплатити позивачу при підписанні першого контракту 31.12.2021, який набрав чинності 06.01.2022, становить 22329,00 грн. (2481х9), яку необхідно виплатити на виконання цього судового рішення.

При цьому, суд враховує пояснення відповідача-1, що військова частина, не має своїх банківських рахунків, не проводить безпосередніх виплат військовослужбовцям, а перебуває на фінансовому забезпечення інших установ. Проте суд зауважує, що відповідач-2 проводять виплати саме на підставі наказів командирів військової частини, яка перебуває на такому фінансову забезпеченні.

Спір у цій справі стосується права позивача на отримання, передбаченої частиною другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, а тому саме відповідач-1 має відповідати за позовними вимогами з приводу правомірності її не нарахування.

З огляду на викладене суд зазначає, що оскільки позивач набув права на отримання одноразового грошової допомоги після укладення першого контракту, а тому відповідача-1 необхідно зобов`язати до вчинення дій відносно забезпечення нарахування та виплати оспорюваної допомоги позивачу.

Щодо позовних вимог позивача про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 суд зазначає наступне.

Пункт 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З огляду на викладене, вимоги позивача про проведення нарахування та виплати індексації- різниці грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації-різниці грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 № 44, задоволенню не підлягають, оскільки здійснення відрахування з нарахованої суми податків та зборів згідно з вимогами чинного законодавства належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця, а відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2025 у справі № 990/317/23.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене доходжу висновку про часткове задоволення позову.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, суд прийшов до наступного.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Водночас такі строки встановлені Кодексом законів про працю України.

Частина друга статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», чинній з 19.07.2022) передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Спір у цій справі стосується виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому строк звернення до суду з позовом про її виплату обчислюється на підставі положень частини другої статті 233 КЗпП України.

Суд установив, позивач звільнений із військової служби 07.05.2024.

Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум( зокрема шляхом вручення грошового атестата або іншого письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Суд своєю ухвалою від 18.12.2024 витребував у відповідача-1 докази, а саме: копію грошового атестата ОСОБА_1 ; - копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу/вручення грошового атестата ОСОБА_1 які б підтверджували момент коли позивач дізнався про порушення свого права, однак такі до суду не подані.

Із матеріалів справи убачається, що довідка відповідача-1 від 25.10.2024 № 1572/4621 не містить відомості про те, що оспорювана допомога нараховувалась та виплачувалась або не нараховувалась та не виплачувались позивачу. Довідка була додатком до листа відповідача-1, який адресовано представнику позивачу від 25.10.2024 № 1572/4622.

Отже суд прийшов переконання про те, що отримавши довідку від 25.10.2024 позивач дізнався про порушення свого права на виплату одноразової допомоги при звільненні.

До суду із цим позовом позивач звернувся 02.12.2024.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідач не надав суду достеменних відомостей щодо дати вручення грошового атестату після звільнення з військової служби, суд прийшов переконання про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом, який встановлений ст. 233 КЗпП України.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту на проходження військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у розмірі 22329,00 грн, відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ;

відповідач військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 04.07.2025.

Суддя М. І. Садова