Справа № 527/1939/25
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/1939/25
провадження 2-а/527/19/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Олефір А.О.,

з участю секретаря судового засідання Семенової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу № 527/1939/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданого представником адвокатом Литовченком Романом Вікторовичем до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2025 року представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 40 від 25 лютого 2025 року винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позову представник зазначив, що 25 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову № 40 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на позивача ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Зі змісту постанови вбачається, що на думку відповідача, ОСОБА_1 не зв`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після винесення постанови, її копія ОСОБА_1 не вручалася. Відмітка про вручення копії постанови в оскаржуваному рішенні відповідача відсутня.

З вказаною постановою представник позивача не погоджується оскільки позивач не був належно оповіщений відповідачем про необхідність явки за повісткою. Так, у довідці «Укрпошти» про причини повернення поштового відправлення зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Однак, працівником об`єкта поштового зв`язку («Укрпошти») позивача не було проінформовано за номером телефону чи шляхом вкладання до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Таким чином, позивач взагалі не був належним чином, відповідно до діючого законодавства України, проінформований ані відповідачем, ані працівником об`єкту поштового зв`язку про надходження листа з повісткою. Не з`являвся працівник поштового відділення за його адресою для особистого вручення листа. Крім того, звертаю увагу суду на те, що повістку було направлено на адресу: АДРЕСА_1 . Однак, у електронному військово-обліковому документі (Резерв+) позивача зазначено іншу адресу: АДРЕСА_2 . Сама оскаржувана постанова не містить даних про те, яка саме повістка направлялася, від якого числа, на яку дату викликався позивач. Відповідачем не додано жодних доказів до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушень з боку позивача. За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано. Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилаючись на викладене, представник позивача, просив скасувати винесену 25 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 постанову № 40 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 17000 грн, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 25 червня 2025 року позивачу поновлено строк на оскарження постанови № 40 від 25 лютого 2025 року винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судове засідання призначене на 03 липня 2025 року позивач та його представник не з`явилися, представник направив до суду заяву, в якій просив суд, проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, зазначив що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку встановленому ч. 1 ст. 268 КАС України, копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу в порядку встановленому ч. 2 ст. 269 КАС України, його неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою від 03 липня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16:00 год 08 липня 2025 року.

Вивчивши позовну заяву, додані до неї докази, повно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, суд встановив наступне.

Згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 40 від 25 лютого 2025 року враховуючи те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 2101 КУпАП накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 17000,00 грн.

За обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові встановлено, що 21.02.2025 о 15 год 40 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 представниками поліції Красноградського РВП ГУНП у Харківській області був доставлений громадянин ОСОБА_1 на підставі звернення Е 266118 від 28.11.2024. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до пункту 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.9-10).

Предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість зазначеної постанови.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Диспозицією ч. 1 ст. 210-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У частині третій статті 210-1 КУпАП встановлено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно п.п. 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який є Додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з Електронного військово-облікового документу ОСОБА_3 , у ньому зазначено адресу місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Згідно копії Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено лист ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, судом встановлено, що повістку ОСОБА_1 було направлено за адресою відмінною від тієї, що була повідомлена ОСОБА_1 територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено на яку дату та час було викликано ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зауважує, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Водночас суд уважає, що в оскаржуваній постанові, а саме в описі обставин та суті адміністративного правопорушення відсутнє повне розкриття об`єктивної сторони правопорушення, а саме дати та часу вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч вимогам ст. 77 КАС України відповідачем у даній справі суду не надано взагалі доказів на підтвердження викладених у постанові обставин, відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час проведення судового розгляду, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

У абз. 6 п. 19 постанови Верховного Суду від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17) колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній постанові та не підтверджується іншими доказами.

Тобто, суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак, відсутні докази вчинення позивачем інкримінованих правопорушень та, відповідно, особа має вважатися невинуватою.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач не довів того, що позивач у встановленому законом порядку був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , те, що у постанові не зазначено дату та час на яку було здійснено виклик, отже відсутнє повне розкриття об`єктивної сторони правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення, отже позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Литовченком Романом Вікторовичем - задовольнити.

Скасувати постанову № 40 по справі про адміністративне правопорушення винесену 25 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_1 );

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Проголошення судового рішення відбулося о 16:00 год 08.07.2025.

Суддя А.О. Олефір