Справа № 460/8850/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8850/24 пров. № А/857/32248/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Качмара В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Максимчук О.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 30 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ) щодо непризначення позивачу з 27.11.2022 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та зобов`язати відповідача призначити з 27.11.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років у відповідності зі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №460/8850/24 позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ від 19.03.2024 №95 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 03.04.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем пенсійному органу документи підтверджують факт його проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) достатнього періоду, необхідний для призначення пенсії відповідно до статі 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому рішення про відмову у призначенні такої пенсії з підстав неврахування довідки Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області від 05.10.2021 №25-29 про місце проживання позивача є протиправним.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії (03.04.2023) він досягнув 55 річного віку та має страховий стаж 32 роки 7 місяців 15 днів. Отже, позивач досягнув віку, визначеного Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням зменшення, проживав необхідну кількість років в зоні посиленого радіологічного контролю та має достатню кількість страхового стажу для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити з 27.11.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років у відповідності зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то у задоволенні такої суд відмовив, оскільки ця справа стосується винесеного відповідачем рішення про відмову в призначенні дострокової пенсії від 19.03.2024 №95 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду в частині зобов`язання ГУ ПФУ повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Тому предметом судового розгляду є саме рішення відповідача від 19.03.2024 №95 за результатами розгляду заяви позивача від 03.04.2024.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що страховий стаж позивача становить 32 роки 3 місяці 18 днів. Згідно із поданими документами ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 працював у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 11 місяців (зараховано періоди роботи з 15.09.1988 по 06.08.1989, з 07.08.1989 по 26.06.1990, з 15.10.1990 по 15.03.1991, з 15.04.1991 по 01.01.1993). До періоду проживання (роботи) не зараховано період строкової військової служби з 26.04.1986 по 09.11.1987, оскільки відсутні документи про місце дислокації військової частини, в якій проходив військову службу позивач.

Документів про місце проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, виданих органами місцевого самоврядування, не надано. Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Берестівка Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням.

Позивач починаючи з 07.08.1989 по 12.06.1996, з 12.06.1996 по 03.06.2003, з 15.08.2007 по теперішній час проживає та зареєстрований в смт. Володимирець Вараського району Рівненської області, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради №25-29 від 05.10.2021 та відповідною відміткою у паспорті позивача.

Після досягнення віку 55 років позивач 06.12.2022 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

З урахуванням принципу екстериторіальності вказану заяву позивача було розглянуто ГУ ПФУ і рішенням від 09.12.2022 №95 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки 10 місяців 20 днів. Тому станом на 01.01.1993 не підтверджено проживання (робота) в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.02.2023 у цивільній справі №556/253/23, яке набрало законної сили 31.03.2023, встановлено факт проживання позивача в смт. Володимирець Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області в період з 15.09.1988 по 06.08.1989.

03.04.2023 позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто ГУ ПФУ і рішенням від 07.04.2023 №95 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки станом на 01.01.1993 не підтверджено проживання (робота) в зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу з 27.11.2022 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язати призначити з 27.11.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі №460/11565/23 у задоволенні позовної заяви позивача відмовлено повністю.

Із вказаним рішенням суду позивач не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі №460/11565/23 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 скасовано, а позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФУ від 07.04.2023 №95 про відмову у призначенні пенсії позивачу та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення відповідно до чинного законодавства.

19.03.2024 ГУ ПФУ повторно розглянуло заяву позивача від 03.04.2023 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі №460/11565/23 та прийняло рішення №95, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки у позивача відсутній необхідний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років через те, що документами підтверджено, що станом на 01.01.1993 заявник працював у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 11 місяців (зараховано періоди роботи з 15.09.1988 по 06.08.1989, з 07.08.1989 по 26.06.1990, з 15.10.1990 по 15.03.1991, з 15.04.1991 по 01.01.1993), однак до періоду проживання не зараховано період строкової військової служби з 26.04.1986 по 09.11.1987, оскільки відсутні документи про місце дислокації військової частини, в якій проходив військову службу заявник. В рішенні відповідачем також зазначено, що страховий стаж позивача становить 32 роки 1 місяць 15 днів, вік позивача складає 55 років 4 місяці 7 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням ГУ ПФУ, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (пункт 4 частини 1 статті 11 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з пунктом 2 статі 55 Закону № 796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні радіологічного контролю протягом певного періоду часу з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ПФУ відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що станом на 01.01.1993 позивачу зараховано лише періоди роботи з 15.09.1988 по 06.08.1989, з 07.08.1989 по 26.06.1990, з 15.10.1990 по 15.03.1991, з 15.04.1991 по 01.01.1993, що становить 3 роки 11 місяців.

З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.

На підтвердження факту проживання та праці на території посиленого радіоекологічного контролю, позивачем надано довідку Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області від 05.10.2021 №25-29 про те, що у період з 07.08.1989 по 03.06.2003 та з 15.08.2007 по теперішній час постійно проживав в смт Володимирець Вараського району Рівненської області, яке до 2015 року відносилося до 4 зони посиленого радіологічного контролю.

При цьому апеляційний суд зазначає, що підпунктом 7 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачена можливість подання документів про проживання, виданих органами місцевого самоврядування.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи відповідачем не зараховано період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з 27.06.1990 по 14.10.1990.

Отже ГУ ПФУ при прийнятті оскаржуваного рішення протиправно не врахувало довідку Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області від 05.10.2021 №25-29.

Таким чином слід погодитись з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування прийнятого пенсійним органом рішення №95 від 19.03.2024 та відповідно зобов`язання ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 03.04.2023.

Відтак, на переконання апеляційного суду, доводи ГУ ПФУ висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ним рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 460/8850/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді В. Я. Качмар
Н. М. Судова-Хомюк