Справа № 520/26658/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 р. № 520/26658/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення та картки відмови, прийняті відповідачем, є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 24.06.2024 року позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA86U6, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 36 509,33 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № 19 від 09.04.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1984 від 19.06.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1900KV9926L1 від 19.06.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-48/06-2024 від 21.06.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 09.04.2024 року; Договір про надання послуг по декларуванню товарів № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом); комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №06/06-5 від 06.06.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №06/06-6 від 06.06.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240401-1 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-2 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-3 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-4 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №RAJHANS20240401-5 від 01.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240226/01 від 26.02.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RAJHANS20240401 від 01.04.2024 року (з перекладом).

24.06.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 465625, № 465632, № 465692 про необхідність надання додаткових документів, на які позивачем надано наступні відповіді: № 24/06/2024-1, № 24/06/2024-2, № 24/06/2024-3, № 24/06/2024-4, № 24/06/2024-5,№ 24/06/2024-6, № 24/06/2024-8, № 24/06/2024-9, № 24/06/2024-10, № 24/06/2024-11 та № 24/06/2024-12, № 24/06/2024-13, у № 24/06/2024-14 з поясненнями щодо наданих до митного оформлення документів.

24.06.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000415/2, в якому, зокрема, зазначено, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року.

09.09.2024 позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA06U6, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 38 965,95 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № COSU від 22.06.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0378 від 03.09.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1970IZ8772L4 від 03.09.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-18/09-2024 від 06.09.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 22.06.2024 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №09/04-1 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №09/04-2 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240614-1 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-2 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-3 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240614-4 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);. Лист №RAJHANS20240614-5 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240501/01 від 01.05.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RTF/FRZ20240614 від 14.06.2024 року (з перекладом).

09.09.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 474164 про необхідність надання додаткових документів.

09.09.2024 позивачем надано відповіді на повідомлення відповідача № 09/09/2024-1, № 09/09/2024-2, № 09/09/2024-3, № 09/09/2024-7.

09.09.2024 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000534/2, в якому, зокрема, зазначено, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року.

11.09.2024 позивачем було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA58U4, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 36 930,89 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № COSU від 22.06.2024 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7216 від 06.09.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № 24ROCT1970CR8838L6 від 06.09.2024 року; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-24/09-2024 від 09.09.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF/BD20230809 від 09.08.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 21.06.2024 року; Видаткова накладна № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № RAJHANS20230801 від 01.08.2023 року (з перекладом); Лист №09/04-3 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист №09/04-4 від 04.09.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №RAJHANS20240615-1 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-2 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-3 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-4 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №RAJHANS20240615-5 від 14.06.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240501/02 від 01.05.2024 року (з перекладом); Якісний опис №RAJHANS20240615 від 14.06.2024 року (з перекладом).

11.09.2024 відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 474570 про необхідність надання додаткових документів.

11.09.2024 позивачем надано відповіді на повідомлення № 11/09/2024-1, № 11/09/2024-2,№ 11/09/2024-3 № 11/09/2024-5, № 11/09/2024-6, № 11/09/2024-7.

11.09.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000544/2, в якому, зокрема, вказано, що проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

Позивач, не погодившись із прийнятими відповідачем рішеннями та картками відмови, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем у позивача були запитані документи, які вже було подано останнім до направлення відповіді на запит контролюючого органу.

Одночасно з Митними деклараціями позивачем було надано основні та додаткові документи для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів, які відповідачем безпідставно не було взято до уваги.

Суд зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару та, які в сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що позивач одночасно з митними деклараціями подав усі первинні документи, що підтверджують усі складові митної вартості товару.

Так, ціна товару підтверджена прайс листами та інвойсами (№ RAJHANS20240401, RAJHANS20240614, RAJHANS20240615), що відображено деклараціях. Умови поставки?CPT засвідчує, що транспортні та вантажно розвантажувальні витрати вже включені у вартість; що підтверджено листами постачальника. Відсутність здійснення страхування підтверджують листами постачальника. Разом з тим, у калькуляціях позивачем наведені всі витрати.

Таким чином, позивачем вимоги ст.?49 Митного кодексу виконано у повному обсязі. Надані позивачем документи були отримані відповідачем, вказані документи розбіжностей не містять.

Щодо посилання митниці на рішення за подібним товаром, суд зазначає, що різниця між задекларованою ціною й ціною схожих товарів у минулому не є підставою для автоматичного коригування митної вартості.

Верховний Суд (постанови від 05.05.2022?р., справа?№?2040/6019/18 та 19.02.2019?р., №?805/2713/16 а) зазначив, що сам факт відмінності цін не створює порушення і не забороняє застосовувати перший метод визначення митної вартості.

У свою чергу, експортна декларація не входить до обов`язкових документів, визначених ч.?2 ст.?53?МКУ; такий документ надається лише додатково за наявності підстав (ч.?3 ст.?53?МКУ).

Разом з тим, як зазначалося, позивачем були надані копії декларацій №?24ROCT1900KV9926L1 (19.06.2024), 24ROCT1970IZ8772L4 (03.09.2024), 24ROCT1970CR8838L6 (06.09.2024), на які відповідач посилається у картках відмови, а тому твердження відповідача про їх відсутність спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим.

Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на постачальника.

Отже, твердження відповідача про те, що документальне підтвердження щодо витрат на транспортування відсутнє, є необґрунтованим та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд зазначає, що за 6 ч. 2 ст. 53 МК України, серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Разом з тим, такі документи мають надаватися у тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Матеріалами справи підтверджено, що витрати на транспортування покладено на продавця. Разом з тим, автотранспортні накладні (CMR № 1984 від 19.06.2024 року, № 0378 від 03.09.2024 року, № 7216 від 06.09.2024 року), а також і коносаменти № 19 від 09.04.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року були надані позивачем до митного органу.

Крім того, у коносаментах № 19 від 09.04.2024 року, №COSU від 22.06.2024 року, № COSU від 22.06.2024 року зазначено «FREIGHT PREPAID» (ФРАХТ З ПЕРЕДОПЛАТОЮ), що підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням, до ціни товарів.

За таких обставин, суд вважає, що вимога відповідача про надання транспортних/перевізних документів є необґрунтованою, оскільки з урахування умови поставки CPT всі витрати на транспортування вже включено у вартість товару, а тому ненадання відповідно нормам митного законодавства документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Вказана позиція, узгоджується із висновками Верховного Суду, зазначеному в постанові від 23.03.2020 року у справі № 804/4905/15.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2023 року по справі №640/22572/20 дійшов висновку про те, що неодноразово звертав увагу, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд зазначає, що наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відсутність належних обґрунтувань відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

В свою чергу, всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару позивачем документально підтверджено, визначені кількісно і достовірно з наявністю всіх складових митної вартості, а тому підстави для застосування другорядних методів відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний метод визначення митної вартості товару, замість першого методу, що свідчить про порушення послідовності та є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення і картки відмови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024, №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024, №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 та картки відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року; № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року; №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 60 000,00 грн.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 12.09.2024 року.

Крім того, до суду надано копію платіжної інструкції №1509 від 20.09.2024 про оплату правової допомоги у сумі 60000 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання. При цьому, дана справа в розумінні ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 30000 грн.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адмністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000415/2 від 24.06.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000493 від 24.06.2024 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000534/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA807200/2024/000648 від 09.09.2024 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000544/2 від 11.09.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000658 від 11.09.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) суму судового збору у розмірі 29 012,67 грн. (двадцять дев`ять тисяч дванадцять гривень 67 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 липня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях