Справа № 500/2356/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2356/25

07 липня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника адвоката Каверіна С.М., надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 без рівноцінної та повної компенсації втрат доходів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору з суми, виплаченої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 здійснено розрахунок нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024. Загальна розрахункова сума такої компенсації склала 70215,07грн. При виплаті позивачу 11.02.2025 компенсації втрати частини доходів на суму місячного грошового забезпечення відповідач здійснив відрахуванням утриманого з цієї суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% що склало 12638,71грн та суми військового збору у розмірі 5% що склало 3510,76грн.

Позивач вказує, що виплату вказаної компенсації втрати частини доходу на виконання рішення суду протиправно проведено без рівноцінної компенсації втрат доходів при проведенні доплати грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб, що передбачено пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, а також протиправно оподатковано військовим збором у розмірі 5% від нарахованого доходу, оскільки такий вид доходу військовослужбовців оподатковується військовим збором за іншою ставкою, а саме: 1,5%.

За наведених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

12.05.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, із змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що ним виконано судове рішення у справі №500/2889/24, нараховано та виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024. При цьому відповідач вказує, що оскільки позивач звільнена з військової служби та виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 02.03.2023, то підстави повної компенсації втрат доходів за рішенням у справі №500/2889/24, адже на час виплати компенсації вона не проходила військову службу, що виключає застосування компенсаторного механізму, передбаченого пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (арк. справи 17-22).

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування в основній щорічної відпустки головуючої судді у даній справі, в порядку черговості.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом голови Державної прикордонної служби України №232-ОС від 21.02.2023 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини підполковника ОСОБА_1 (арк. справи 9 зворот).

Наказом Державної прикордонної служби України №284-ОС від 02.03.2023 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Головного центру медіакомунікацій Державної прикордонної служби України (арк. справи 9).

Під час проходження військової служби та звільнення позивач перебувала на усіх видах забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ). Грошове забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням та інші складові грошового забезпечення, постійні та одноразові виплати) за період проходження військової служби нараховувалося та виплачувалося виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018.

Позивач оскаржила до суду зменшення грошового забезпечення розрахованого, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.08.2023, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, у справі №500/2479/23 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які полягають у застосуванні з 30.01.2020, з 01.01.2021, з 01.01.2022 та з 01.01.2023 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 30.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113172871).

10.04.2024 відповідачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі №500/2479/23, яке набрало законної сили, виплачено заборгованість грошового забезпечення у сумі 282728,86грн.

Оскільки при виконанні судового рішення у справі №500/2479/23 відповідач не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення, позивач звернулась із відповідним позовом в суд.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025, у справі №500/2889/24, позов задоволено у повному обсязі: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 30.01.2020 по день фактичної виплати 10.04.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120032806).

11.02.2025 відповідачем на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24, яке набрало законної сили, нараховано позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати у розмірі 70215,07грн, з якого відраховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 12638,71грн, та військовий збір у розмірі 3510,76грн, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №1498-20 за лютий 2025 року (арк. справи 11). Відтак, позивачу виплачено суму компенсації за судовим рішенням у справі №500/2889/24 в розмірі 54065,60грн, що підтверджується банківською випискою (арк. справи 8 зворот).

Щодо податку на доходи фізичних осіб позивач вважає, що оскільки компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати належить до складовими заробітної плати, то при їх нарахуванні та виплаті відповідач повинен був нарахувати та виплатити і встановлену пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого з цієї допомоги, що підлягала виплаті про звільненні зі служби.

Щодо військового збору, утриманого з вказаної компенсації, то позивач не погоджується із застосованою відповідачем ставкою вказаного збору, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» №4015-IX від 10.10.2024 ставку військового збору збільшено з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб. Однак надалі, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» №4113 від 04.12.2024, перелік доходів військовослужбовців до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка уточнено, та серед таких доходів є і проведена позивачу виплата компенсації, а відтак відповідач протиправно утримав військовий збір у завищеному розмірі, з огляду на що позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати йому суму недоотриманої компенсації з урахуванням належної суми військового збору.

Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (далі - далі - Порядок №44).

Так, згідно з пунктами 2-5 Порядку №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №276 від 30.03.2016) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України в№1115 ід 29.12.2009 (далі - Положення), - особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

Пунктом 292 Положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Наведені положення кореспондують пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу вищенаведеного нормативного регулювання слідує, що військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби. При цьому, зміст норм Порядку №44 надає підстави суду зробити висновок, що вказана грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб дозволяє зменшити розмір обов`язкових утримань із належних до виплат сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат виключно на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб. Така компенсація виплачується за умови, що вказані виплати, отримані особою у зв`язку з виконанням нею обов`язків під час проходження служби.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нараховано ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати у розмірі 70215,07грн, з якого відраховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 12638,71грн, та військовий збір у розмірі 3510,76грн, відтак, позивачу виплачено суму компенсації за судовим рішенням у справі №500/2889/24 в розмірі 54065,60грн.

Проте, відповідач не провів виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою цієї компенсації. Такі дії відповідач обґрунтовує тим, що на час виплати коштів позивач не була військовослужбовцем.

Однак такі покликання суб`єкта владних повноважень суд оцінює критично, позаяк невиплата позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати за судовим рішенням у справі №500/2889/24 сталася з вини відповідача, тому особа не може бути позбавлена права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

З даного приводу суд вважає за доцільне вказати, що в постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №825/761/17 суд касаційної інстанції зазначив, що доводи скаржника щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА_1 одночасно з виплатою йому грошової допомоги при звільненні за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом також у постанові від 22.06.2018 у справі №812/1048/17.

При цьому, щодо правової природи виплаченого позивачу доходу, а саме: компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати, то суд враховує, що відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-III).

Згідно з статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення.

З наведеного слідує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

На належність сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, зазначав і Конституційний Суд України у Рішенні №9-рп/2013 від 15.10.2013.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 20.12.2024 у справі №440/6875/24 суд зазначив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.

Таким чином суд дійшов висновку, що компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, а відтак, при нарахуванні та виплаті такої слід проводити також одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб згідно Порядку №44.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що у відповідача існував обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з що компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення.

А тому, дії відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що позовна вимога про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу відповідну компенсацію є похідною від основної позовної вимоги, то така також підлягає задоволенню.

Щодо протиправності дій відповідача щодо нарахування позивачу військового збору на виплачену суму перерахованого грошового забезпечення за ставкою 5% від оподатковуваного доходу суд зазначає, що згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту.

Зокрема, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» №4015-IX від 10.10.2024 збільшено ставку військового збору з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

Водночас, надалі Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» №4113 від 04.12.2024 законодавцем уточнено перелік доходів військовослужбовців до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.

Так зокрема, відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка військового збору у розмірі 1,5% застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Як встановлено судом у даній справі, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 відповідач виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення з утриманням з нарахованого доходу військового збору за ставкою 5%, що у грошовому еквіваленті становить 3510,76грн, в той час як дохід позивача у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця в силу положень Податкового кодексу України оподатковується за ставкою військового збору 1,5%.

Відповідач щодо порушень в частині справляння військового збору у відзиві на позовну заяву не надав жодних обґрунтувань.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем невірно застосовано ставку військового збору щодо виплаченого позивачу виду доходу, то позовні вимоги щодо визнання таких дій відповідача протиправними підлягають до задоволення у повному обсязі.

Враховуючи те, що позовна вимога про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу недоотриману суму грошового забезпечення з підстав надмірного нарахування військового збору є похідною від основної позовної вимоги, то така також підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24 без рівноцінної та повної компенсації втрат доходів.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді надміру утриманого військового збору з суми, виплаченої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №500/2889/24.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.