Справа № 520/5802/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 р. Справа № 520/5802/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 (суддя Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.04.25) по справі № 520/5802/25

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської митниці

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Харківської митниці (надалі також відповідач), у якому просив:

-скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що за наслідками подачі митних декларацій, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару. Так, позивачем, на вимогу митного органу та на підставі ч.2, ч.3 та ч.4 ст. 53 МКУ з урахуванням спрацьованих ризиків по спірній №25UA96U1 від 07.02.2025, яка була подана до митного контролю та митного оформлення, згенерованих системою ризиків АСАУР, щодо можливого заниження митної вартості не надані додаткові документи, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей, щодо ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, подані не в повному обсязі.

Вказує, що подані декларантом до митного оформлення документи, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу, містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягаєсплаті за цей товар.

Зазначає, що декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат. Так, в транспортно-експедиційному рахунку від 08.01.2025 № відсутня інформація щодо страхування вантажу відповідно до умов поставки FОВ (ІНКОТЕРМС 2020). В зазначеному інвойсі вказана сума морського фрахту у розмірі 2889 USD (дол. США). Однак, в зазначеному інвойсі вказана сума морського фрахту без надання розрахунку щодо навантажувально розвантажувальних робіт, тобто без додатково понесених витрат. Звертає увагу суду, що за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер №MSKU5184992, було навантажено на судно у порту XINGANG (Китай) 20.11.2024. Згідно інформації Інтернет (сайт www.maersk.com/tracking) контейнер по маршруту прямування в порту SAID EAST (Єгипет) 12.01.2025 було вивантажено зі судна та 19.01.2025 перевантажено на інше судно для відправки в Україну, 26.01.2025 контейнер було вивантажено в порту Чорноморськ (Україна). Таким чином, вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту SAID EAST (Єгипет) та перевантаження, однак вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображенні в жодному документі, умовами поставки FOB згідно тлумачення Інкотермс 2020 (з моменту завантаження товару на судно покупець несе ризики та витрати за вантаж, в тому числі за розвантаження/навантаження) та умовам п. 4.5 Договору від 07.03.2024 №UA00240072 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів . Таким чином вважає, що відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтвердженні документально, не визначені кількістю та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2ст. 52, ч. 2,9,10 та 21 ст. 58 МКУ. Тобто, Харківська митниця вважає, що позивачем при надані декларації до митного контролю і митного оформлення не додані вищезазначені числові значення, також не врахована експедиторська винагорода за межами митної території України по ЕМД №25UA96U1 від 07.02.2025. Таким чином, у наявності розбіжності по товаротранспортним документам і подані декларантом документи не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тому, у Харківської митниці виникли сумніви, щодо правильності нарахування позивачем митної вартості товару. Крім того, апелянт вказує на те, що декларантом не заповнена графа 21, 22 ДМВ, що суперечить вимогам наказу МІНФІНУ від 24.05.2012 №599

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що апеляційна скарга відповідача не містить в собі обґрунтування вимог, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, оскільки в ній містяться лише посилання на формальні розбіжності позивача під час митного оформлення, які не мають вплив на правильність визначення митної вартості та наявність ознак підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (покупець) в рамках укладеного контракту від 24.11.2023 №2411/2023 з Qingdao Globalstar Industry Co.,Ltd (продавець) придбаний товар. За умовами контракту товар завозиться партіями.

Специфікацією від 10.09.2024 №4 до договору погоджено товар, кількість, сума, оплата та умови поставки між сторонами за контрактом.

Декларування товару було здійснено через Харківську митницю, митна декларація від 07.02.2025 №25UA96UI.

На підтвердження заявленої у митній декларації 07.02.2025 №25UA96UI.митної вартості товару позивач надав такі документи, а саме:копія платіжної інструкції від 11.09.2024 №140, копія рахунку фактури про транспортні витрати від 08.01.2025 №копія прайс-листа від 02.09.2024, копія специфікації від 10.09.2024 №4, копія контракту від 24.11.2023 №2411/2023, копію договору від 07.03.2024 № UA00240072 копія митної декларації країни відправлення від 20.11.2024 № 00291723.

11.02.2025Харківською митниці ухвалено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000070/2.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 МК України. Розрахунок митної вартості склав 2,72 USD/кг.

Згідно рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 вартість товару визначалась за резервним методом на підставі митної декларації від 18.11.2024 №24UA15U1, яка наведена у рішенні про корегування заявленої митної вартості товарів.

У зв`язку із прийняттям відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, декларантом була оформлена нова митна декларація від 11.02.2025 №25UA50U3 та на підставі заяви декларанта від 11.02.2025, товар був випущений у вільний обіг згідно положень під. 4 ч.4 ст.54 МК України з наданням гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 цього Кодексу.

Позивач вважаючи Рішення про коригування митної вартості товарів 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 таким, що винесене протиправно, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості прийнято відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправними.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, ФОП ОСОБА_1 (покупець) в рамках укладеного контракту від 24.11.2023 №2411/2023 з Qingdao Globalstar Industry Co.,Ltd (продавець) придбаний товар. За умовами контракту товар завозиться партіями.

Специфікацією від 10.09.2024 №4 до договору погоджено товар, кількість, сума, оплата та умови поставки між сторонами за контрактом.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган у рішенні про коригування заявленої митної вартості від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 зазначає, що ... Аналіз цінової бази ЄАІС Держмитслужби вказує, що рівень митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим, ніж заявлений..., далі зазначає, що ...Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ....

Щодо доводів скаржника про те, що в транспортно-експедиційному рахунку від 08.01.2025 № відсутня інформація щодо страхування вантажу відповідно до умов поставки FOB (ІНКОТЕРМС 2020), колегія суддів зазначає наступне.

Заявою від 27.02.2025 позивачем протягом строку встановленого ч.8 ст.55 МК України були надані митному органу додаткові документи та інформація для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Разом із вказаною заявою від 27.02.2025 позивач надав відповідачу наступні додаткові документи та інформацію для підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: з цього приводу, перевізник Maersk A/S листом від 18.02.2025 (додаток 11 позову) повідомив наступне: «Зазначаємо, що на умовах FOB XINGANG, CHINA (Китай) страхування вантажу по рахунку на оплату транспортних послуг від 08.01.2025 № (додаток 9 позову) не здійснювалося».

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що в інвойсі вказана сума морського фрахту у розмірі 2889 USD (дол. США), однак, в зазначеному інвойсі вказана сума морського фрахту без надання розрахунку щодо навантажувально розвантажувальних робіт, тобто без додатково понесених витрат, оскільки відповідач у рішенні про коригування заявленої митної вартості від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 не зазначав таку розбіжність, а по -друге, навантаження товару згідно правил Інкотермс (умови поставки FOB) у пункті відправлення (XINGANG, Китай) покладається на продавця, розвантаження відбулося на митній території України (порт Черноморськ), при цьому понесені транспортні витрати на розвантаження у декларації митної вартості заповнюються тільки за межами території України.

Щодо твердження скаржника про додатково понесені витрати на зберігання товару в порту SAID EAST (Єгипет) та перевантаження, які на думку скаржника не зазначені у відповідних 15 графах ДМВ та не відображенні в жодному документі, умовами поставки FOB згідно тлумачення Інкотермс 2020 (з моменту завантаження товару на судно покупець несе ризики та витрати за вантаж, в тому числі за розвантаження/навантаження) та умовам п. 4.5 Договору від 07.03.2024 №UA00240072 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів, колегія суддів зазначає, що заявою від 27.02.2025 позивачем протягом строку встановленого ч.8 ст.55 МК України були надані митному органу додаткові документи та інформація для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2. Разом із вказаною заявою від 27.02.2025 позивач надав відповідачу наступні додаткові документи та інформацію для підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: з цього приводу, перевізник Maersk A/S листом від 18.02.2025 (додаток 11 позову) повідомив наступне: «Крім цього, Maersk A/S додаткових витрат на зберігання вантажу (контейнер №MSKU5184992) в порту SAID EAST (Єгипет) та в порту Чорноморськ (Україна), а також витрат на перевантаження не ніс, у зв`язку із чим компанія не виставляла окремі рахунки замовнику ФОП ОСОБА_1 для оплати за зберігання вантажу та його перевантаження, оскільки перебачено безоплатне зберігання в гіорті (граничні строки) та його перевантаження. Рахунок від 08.01.2025 № відображає всі необхідні для митниці витрати за межами території України FOB XINGANG, CHINA (Китай) до кордону України, Chomomorsk, (Чорноморськ).

Також є безпідставними доводи апелянта про те, що позивачем не врахована експедиторська винагорода за межами митної території України по ЕМД №25UA96U1 від 07.02.2025, оскільки відповідач у рішенні про коригування заявленої митної вартості від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 не зазначав таку розбіжність, а по друге експедиторська винагорода по рахунку на оплату транспортних послуг від 08.01.2025 № (додаток 9 позову) за перевезення вантажу не нараховується за межами митної території України, оскільки компанія Maersk A/S є безпосереднім перевізником, і не являється посередником-експедитором.

Крім того, колегією суддів не приймаються твердження відповідача щодо не заповнення декларантом графа 21, 22 ДМВ, що суперечить вимогам наказу МІНФІНУ від 24.05.2012 №599, з огляду на наступне.

Заявою від 27.02.2025 позивачем протягом строку встановленого ч.8 ст.55 МК України були надані митному органу додаткові документи та інформація для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2.

Разом із вказаною заявою від 27.02.2025 позивач надав відповідачу наступні додаткові документи та інформацію для підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, передбачено, що у графі 21 зазначаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а у графі 22 зазначаються витрати на страхування оцінюваних товарів.

Транспортні витрати у декларації митної вартості заповнюються тільки за межами території України.

Декларант не заповнював графи 21 та 22, оскільки не ніс витрат на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів та на страхування оцінюваних товарів за межами території України.

Завантаження товару згідно правил Інкотермс (умови поставки FOB) у пункті відправлення (XINGANG, Китай) покладається на продавця, згідно до рахунка фактури

перевізника від 08.01.2025 №, декларант оплатив перевезення (транспортування до порту митної території України, Черноморськ - морський фрахт) додавши такі витрати до митної вартості ціни товару (п.10 ст.58 МК України).

Щодо застосування митним органом резервного методу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як зазначалосяя вище, згідно рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 вартість товару визначалась за резервним методом на підставі митної декларації від 18.11.2024 №24UA15U1, яка наведена у рішенні про корегування заявленої митної вартості товарів. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст.64 МК України.

Згідно ч.1,2,3 ст.57 МК України, зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на мигну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.59 МК України передбачений метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

У відповідності до ст.64 МК України передбачений резервний метод.

Судовим розглядом встановлено, що у митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1 зазначені наступні відомості: р.2 «Вангажовідгіравник/Експортер QINGDAO GLOBALSTAR INDUSTRY CO.,LTD», у p.8 «Вантажоодержувач: ФОП ОСОБА_1 », у р.31 «1 Скло листове прозоре завтовшки 2мм. Листи безбарвного склах товщиною 2мм, прозоре, неармоване, незабарвлене, необроблене іншим способом, без поглинального, відбивального, або невідбивального шару, не поєднане з іншими матеріалами, без механічної обробки. Листи безбарвного скла: Прозоре скло 1830*1220*2 мм (допустиме Див. доп.», у р.ЗЗ «Код товару ».

У митній декларації від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №25UA96U1) поданій під час митного оформлення зазначені наступні відомості: р.2 «ВантажовідправникЛЗкспортер QINGDAO GLOBALSTAR INDUSTRY CO.,LTD», у p.8 «Вантажоодержувач: ФОП ОСОБА_1 », у р.31 «1 Скло листове прозоре завтовшки 2мм. Листи безбарвного склах товщиною 2мм, прозоре, неармоване, незабарвлене, необроблене інших способом, без поглинального, відбивального, або невідбивального шару, не поєднане з іншими матеріалами, без механічної обробки. Листи безбарвного скла: Прозоре скло 1830*1220*2 мм (допустиме Див. доп.», у р.ЗЗ «Код товару ».

Митний орган для визначення митної вартості товару декларанта за митною декларацією від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №25UA96U1) застосував митну декларацією від 18.11.2024 №24UA15U1 за якою було раніше оформлено ідентичний товар того ж самого декларанта (ФОП ОСОБА_1 ).

Однак, митний орган спочатку вказує на ідентичний товар, який зазначений у митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1, а далі здійснює корегувальний

розрахунок за резервним методом «...Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ...».

Крім цього, у рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 митний орган під час оформлення до товару декларанта застосував рівень митної вартості, який становить: 2,72 $/м2.

У митній декларації від 18.11.2024 №24UA15U1 ціна складає 1,65 $/м2 - прайс-лист від 01.07.2024 позиція товару №1.

У митній декларації від 11.02.2025 №25UA50U3 (митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 07.02.2025 №25UA96U1) ціна складає 1,58 $/м2 - прайс-лист від 02.09.2024 позиція товару №1.

В свою чергу, відповідачем під час митного оформлення товару застосовано суму 2,72 $/м2, яка не відповідала сумі 1,65 $/м2 ідентичного товару оформленого раніше

Таким чином застосування митним органом резервного методу у рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.02.2025 №UA807000/2025/000070/2 не відповідає положенню ст.58, 59, 64 МК України.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Колегія суддів зауважує, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.10.2019 по справі №803/776/17.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосуються обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Митним органом не надано доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 520/5802/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 04.07.25.