Справа № 580/7562/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7562/24 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову винагороду,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 14.04.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 14.04.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн не є обов`язковою безпосередня участь у бойових діях, оскільки положення пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 передбачають, зокрема, й здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 № 1904/Д та від 25.11.2022 року №2278/Д, на підставі яких, на думку апелянта, вона має право на виплату збільшеної грошової винагороди (до 100000,00 грн), оскільки позивач під час проходження військової служби (перебуваючи у службовому відрядженні) приймала безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і борони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що полягало у виконанні бойових завдань.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції при відкритті провадження не витребував у відповідача з власної ініціативи докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову винагороду.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 21 травня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином.

Наступне судове засідання призначено на 02 липня 2025 року

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у відповідача витребувані додаткові докази по суті справи.

На виконання вимог ухвали відповідачем подано додаткові пояснення, у яких відповідач зазначає, що солдата ОСОБА_1 у період з 21.01.2022 по 14.04.2022 відряджено до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Довідки про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або здійсненні заходів за вказаний у позовній заяві період, від оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходили, у зв`язку із чим

Сторони у судове засідання 02 липня 2025 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30.01.2020 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря.

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2022 №14/ДСК передбачено залучити до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особовий склад Збройних сил України з 21 січня 2022 року - солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.02.2022 року №29 солдат ОСОБА_1 з 21 січня 2022 року прибула з військової частини НОМЕР_1 до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14.04.2022 року №80 солдат ОСОБА_1 з 14 квітня 2022 року вибула із складу і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативнотактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Із вказаного вище вбачається, що солдата ОСОБА_1 у період з 21.01.2022 по 14.04.2022 відряджено до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №1904/Д солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 06.06.2020 по 27.11.2020 та з 21.01.2022 по 14.04.2022 брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та луганській областях, забезпечуючи їх здійснення перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Довідка видана на підставі витягу із наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 23.06.2020 №81/ДСК, від 23.11.2020 №157/ДСК, витягу із наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 24.06.2020 №150, від 27.11.2020 №282, оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 02.02.2022 №29, від 14.04.2022 №80.

Згідно з іншою довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д солдат ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 14.11.2022 приймала безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Довідка видана на підставі витягу із наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.01.2022 №14/ДСК, оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 02.02.2022 №29, від 14.04.2022 №80.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому за періоди з 24.02.2022 по 14.04.2022 додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, відповідно до Постанови № 168, звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що довідка Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №1904/Д є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій та не є доказом безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів.

Що стосується довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д, то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказана довідки також не підтверджує безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів з 24.02.2022 по 14.11.2022, а бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі із доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д не зазначені.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу протиправної, на думку позивача, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 24.02.2022 по 14.04.2022.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжений до цього часу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення військовослужбовців на час розгляду справи визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704), котра набула чинності з 01.03.2018.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168, якою було запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн та до 100 000,00 грн.

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції станом на 24.02.2022, відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок №260),

Відповідно до п. 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Щодо позовних вимог за період з 23.05.2022 по 31.05.2022, то виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць була врегульована телеграмою Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217.

Згідно пункту 1 телеграми від 07.03.2022 №248/1217 під терміном «Безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії і заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцями, зокрема, бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Згідно пункту 3 телеграми від 07.03.2022 №248/1217 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угрупувань військ (сил) оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі із доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних)

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 телеграми від 07.03.2022 №248/1217 командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ) щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

Згідно з пунктом 5 телеграми від 07.03.2022 №248/1217 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що на підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів позивач надала довідку військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 №1904/Д (Додаток 4 до порядку), згідно з якою солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 06.06.2020 по 27.11.2020 та з 21.01.2022 по 14.04.2022 брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та луганській областях, забезпечуючи їх здійснення перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Довідка видана на підставі витягу із наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 23.06.2020 №81/ДСК, від 23.11.2020 №157/ДСК, витягу із наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 24.06.2020 №150, від 27.11.2020 №282, оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 02.02.2022 №29, від 14.04.2022 №80.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, тому не є доказом безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів.

Згідно з іншою довідкою військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д (Додаток 4 до порядку) солдат ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 14.11.2022 приймала безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. У довідці вказано, що вона видана на підставі витягу із наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.01.2022 №14/ДСК, оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 02.02.2022 №29, від 14.04.2022 №80.

Як вбачається з наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2022 №14/ДСК, передбачено залучити до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особовий склад Збройних сил України з 21 січня 2022 року - солдата ОСОБА_1 .

Також відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 02.02.2022 №29 позивач вважається такою, що прибула 21.01.2022 з військової частини НОМЕР_1 до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14.04.2022 року №80 солдат ОСОБА_1 з 14 квітня 2022 року вибула із складу і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативнотактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Отже вказаними наказами не підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів з 24.02.2022 по 14.11.2022, а бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі із доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д не зазначені.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №2278/Д не є належним доказом на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів з 24.02.2022 по 14.11.2022.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що у матеріалах справи відсутні докази про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів з 24.02.2022 по 14.11.2022, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таких доказів також не надав відповідач на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 21 травня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма