Справа № 420/13321/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2025 року

м. Київ

справа №420/13321/20

адміністративне провадження №К/990/26488/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Соколова В.М., Кашпур О.В.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богомолової Ірини Георгіївни на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 січня 2020 року про неуспішне проходження атестації та заборону йому проходити інші етапи атестації;

- визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 19 листопада 2020 року №18 про неуспішне проходження ним атестації та припинення участі в атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 23 грудня 2020 року №3046к про звільнення його з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури згідно з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року;

- поновити його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури або на рівнозначній посаді та в органах прокуратури України з 30 грудня 2020 року;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 31 грудня 2020 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 та заборону йому проходити інші етапи атестації. Визнано протиправним та скасовано рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 19 листопада 2020 року №18 про неуспішне проходження прокурором позивачем атестації та припинення участі в атестації. Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 23 грудня 2020 року за №3046к про звільнення позивача з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року. Поновлено позивача на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 30 грудня 2020 року На користь позивача стягнуто з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 328569,48 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових податків та платежів до бюджету та спеціальних фондів. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову в розмірі по 420,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 4000 грн з кожного.

Вказані судові рішення були оскаржені відповідачами в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2022 року касаційні скарги Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року скасовано, а рішення суду першої інстанції від 04 жовтня 2021 року залишено в силі. При цьому, додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року - теж було скасовано.

У травні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у цій справі за виключними обставинами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами по справі за його позовом до Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у цій справі залишено в силі.

У січні 2025 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами судового рішення від 04 жовтня 2021 року у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богомолової І.Г. від 20 травня 2025 року про відвід колегії суддів: Шеметенко Л.П., Ступакової І.Г. та Турецької І.О. повернуто без розгляду.

19 червня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у цій справі.

Щодо касаційного оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

До зазначеного переліку оскаржувана ухвала про повернення без розгляду заяви про відвід колегії суддів не віднесена.

Таким чином, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивача на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у цій справі.

Щодо касаційного оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року Верховний Суд зазначає наступне.

Так, предметом касаційного розгляду є ухвала суду першої інстанції, після перегляду її судом апеляційної інстанції, про відмову у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення від 04 жовтня 2021 року у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвала суду ухвала суду першої інстанції, після перегляду її судом апеляційної інстанції, про відмову у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами, може бути оскаржена в суді касаційної інстанції.

За правилами абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вагомих та переконливих підстав для перегляду остаточного судового рішення через те, що Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №11-р(ІІ)/2024 не змінює правового регулювання спірних правовідносини та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору.

Своєю чергою суд апеляційної інстанції, переглянувши ухвалу суду першої інстанції та залишивши її без змін, зазначив, що рішення суду першої інстанції від 04 жовтня 2021 року у цій справі, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернувся позивач, фактично є рішенням суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому, відповідно, це судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами. Також суд апеляційної інстанції наголосив, що у резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 року №11-р(ІІ)/2024 (п.3) було передбачено те, що пункт 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII зі змінами, визнаний неконституційним, утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а тому, відповідно, станом на дату подання заяви про перегляд судового рішення за виключеними обставинами у цій справі (20 січня 2025 року) пункт 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII зі змінами не втратив чинність. Судова колегія погодилася з висновками суду попередньої інстанції щодо відсутності, на цей час, законних підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами судового рішення від 04 жовтня 2021 року у цій справі.

Разом з цим заявник касаційної скарги не погоджується з рішеннями судів у цій справі та вказує про недотримання норм процесуального права під час розгляду цієї справи.

Отже, підставою відкриття касаційного провадження є правильність тлумачення та застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, правильності застосування положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 329, 334 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богомолової Ірини Георгіївни на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богомолової Ірини Георгіївни на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у цій справі.

3. Витребувати справу № 420/13321/20 із Одеського окружного адміністративного суду.

4. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет", а у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку.

5. Іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати через підсистему "Електронний суд" у вигляді електронних документів до їхніх електронних кабінетів, якщо ці учасники внесені до цієї автоматизованої системи. В іншому випадку, документи надсилаються цим учасникам засобами поштового зв`язку.

6. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: В.М. Соколов

О.В. Кашпур