Справа № 522/4536/25
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/223/25
Справа № 522/4536/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.03.2025 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови №ЮР/960/1 від 04.03.2025 про притягнення особи до адміністративної відповідальності, просить закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 після оновлення застосунку «Резерв+» від 03.03.2025 дізнався про можливість порушення правил військового обліку, після чого того ж дня звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу повідомила про необхідність відвідування даної установи наступного дня та склали протокол про адміністративне правопорушення. На наступний день позивача вручили копію постанову, яка оспорюється. Позивач вказує, що повістку №889053 від 30.10.2024 вчасно не отримував, лише 03.03.2025 отримав особисто. Вказує, що є інвалідом 3 групи та має відстрочку від мобілізації до 08.05.2025. Протокол складено не уповноваженою на те особою. Особа, яка склала протокол хибно застосувала норм матеріального права. Також вказує, що позивач не був сповіщений про час, дату та місце справи про адміністративне правопорушення.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 справу передано судді Чернявській Л.М.

Ухвалою судді Чернявської Л.М. від 10.03.2025 провадження у справі було відкрите.

До суду 18.04.2025 надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого заперечують проти позову.

На обґрунтування відзиву зазначено, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком на адресу вказану військовозобов`язаним у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів направлена повістка №889053 від 30.10.2024 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 08.11.2024. Повістка повернулася відправнику у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою, тому позивач вважається таким, що належним чином оповіщений про час і місце явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

На підставі розпорядження Приморського районного суду м. Одеси №521/25 від 14.05.2025 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з поданням заяви про відставку», по справі було проведено 15.05.2025 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 16.05.2025 передана судді Бондарю В.Я.

Ухвалою від 16.05.2025 справу прийнято до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено до розгляду у судовому засіданні 17.06.2025.

У судовому засіданні 17.06.2025 проведеному за участі ОСОБА_1 , останній повідомив, що не отримував відзиву, у зв`язку з чим судом оголошено перерву до 03.07.2025, з метою надання позивачу часу для ознайомлення з відзивом.

У судовому засіданні 03.07.2025 ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце повідомлені належним чином.

Згідно ч.1 ст.227 КАС України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Суд, у судовому засіданні 03.07.2025, перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 08.07.2025.

Про час, дату та місце проголошення рішення учасники справи сповіщені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 складено повістку №889053 за якою ОСОБА_1 належить з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 , 08.11.2025 о 14:00 год (а.с.10, 48).

Згідно опису вкладення повістка №889053 направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з номером відправлення 805 (а.с.12, 48 на звороті).

Згідно трекінгу відправлення 805 повістка повернулася відправнику не врученою з відміткою 09.11.2024 «одержувач відсутній за вказаною адресою» (а.с.49).

03 березня 2025 року стрільцем 2-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_4 складено протокол №ЮР/960 про адміністративне правопорушення, згідно якого 03.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, не прибув 08.11.2024 о 14:00 год за повісткою №889053 від 30.10.2024 для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про причини неявки протягом визначеного пунктом 24 Порядку №560 терміну не повідомив (а.с.13-14, 47).

ОСОБА_1 отримав протокол в день його складення та написав пояснення у яких відзначив, що не отримав повістку та не знав про необхідність явки (а.с.15, 50).

04 березня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 виніс постанову №ЮР/960/1, згідно якої військовозобов`язаний про адміністративне правопорушення, згідно якого 03.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, не прибув 08.11.2024 за викликом для уточнення військово-облікових даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про причини неявки протягом визначеного пунктом 24 Порядку №560 терміну не повідомив. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн (а.с.16-17, 55).

Копія постанови вручена ОСОБА_1 04.03.2025, про що свідчить відповідний запис з підписом на постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

У ч. 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

У ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

У вину ОСОБА_1 інкримінується неявка по повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 08.11.2024 о 14:00 год.

Тому, на ІНФОРМАЦІЯ_6 покладається обов`язок довести, що ОСОБА_1 було належним чином вручено повістку.

Згідно п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду

Обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, що визначені у повістці виникають виключно у випадку, коли така повістка була вручена у встановленому законом порядку.

Особливості вручення повістки регулюються Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560.

Згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

У повістці зазначаються:

прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;

мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

місце, день і час явки за викликом;

підпис (кваліфікований електронний підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку, дата підпису;

реєстраційний номер повістки;

роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

У п.41 зазначеної постанови вказано, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно п.47 Постанови, у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Зі змісту протоколу та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку.

Така ж дата зазначена у повістці.

Як вказувалося вище, повістка направлена на адресу ОСОБА_1 повернулася відправнику без вручення з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», яка зроблена 09.11.2024, тобто через день після того як позивач мав з`явитися до відповідача.

Дійсно, відмітка на поштовому відправлення про те, що адресат відсутній за вказаною адресою відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 є належним повідомленням особи про необхідність з`явитися до районного ТЦК та СП.

Проте, в даному конкретному випадку відмітка про відсутність ОСОБА_1 була проставлена 09.11.2024, а тому, станом на 08.11.2024 ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 255 КУпАП, яка містить перелік осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення не містить норм, які б визначали уповноважених суб`єктів на складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 та 211 КУпАП.

Наказ МОУ «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» від 01.01.2024 № 3 містить положення про те, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Тобто, працівник ТЦК та СП може складати протокол про адміністративне правопорушення лише за наявності наказу керівника відповідного ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким його уповноважено на складання протоколу.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що стрілець 2-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_6 уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом, беручи до уваги той факт, що доказів на підтвердження того, що стрілець 2-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_6 уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення надано не було, у суду відсутня можливість встановити наявність у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

За правилами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення №ЮР/960 від 03.03.2025 та постанови №ЮР/960/1 від 04.03.2025 дату виявлення адміністративного порушення не вказано.

Разом з тим, у змісті згаданих вище протоколу та постанови судом з`ясовано, що 09.11.2024 позивачу було вручено повістку про необхідність явки до ТЦК та СП (дата проставлення відмітки про відсутність одержувача за адресою направлення). Тому, на думку суду, відповідач направляючи повістку позивачу про виклик об`єктивно мав можливість виявити факт невиконання позивачем обов`язку щодо явки в день на коли необхідно було з`явитися, тобто 08.11.2024 або в день, коли повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про відсутність одержувача, тобто 13.11.2024 (а.с.49).

Протокол складено 03.03.2025, постанову складено 04.03.2025, тобто з пропуском тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, визначеного ст.38 КУпАП, тому ОСОБА_1 притягнуто відповідальності поза таким, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Обмежувальний річний строк у даному випадку не застосовується, адже відповідач мав знати в день на коли викликався позивач по повістці про порушення такої вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, адміністративне стягнення накладено з пропуском строку встановленого ст.38 КУпАП, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, у цій справі позивачем залучено два відповідача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_8 та тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_7 .

Відповідно до правової позиції, наведеної Верховним Судом у постановах від 17.09.2020 у справі №742/2298/17, від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а та інших, що вказує на сталість цієї позиції, відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексу адміністративного судочинства України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Тому, посадова особа тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_7 є неналежним відповідачем у справі.

Подання ж позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову, про що неодноразово висловлювався Верховий Суд у своїх постановах.

За таких обставин, в частині пред`явлення до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам позивача.

Щодо стягнення судових витрат.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (а.с.27).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року (справа № 543/775/17) встановлено, що в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, як в інших справах, які розглядаються судом у порядку адміністративного позовного провадження, слід застосуватист.ст.2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви у цих правовідносиних не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, він складає за подання такої позовної заяви 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн, а тому у зв`язку з задоволення позову про скасування постанови та закриття провадження у справі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі встановленому законом, тобто 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 287-293 КпАП України, ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову №ЮР/960/1 від 04 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В частині позовних вимог до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08 липня 2025 року.

Суддя: В.Я. Бондар