Справа № 402/566/25
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/566/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання - Ільченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мелєзгінов Ю.В. до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та поліцейського Олександрійського відділу поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ІНА №4590782 від 26.04.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мелєзгінов Ю.В. звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та поліцейського Олександрійського відділу поліції в Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ІНА №4590782 від 26.04.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.04.2025 року о 18:46:15 год. на ОСОБА_1 згідно вищевказаної постанови накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Однак позивач вказує, що відповідно до витягу з наказу МОУ від 17.06.2024 року №169, командира 4 зенітно-кулеметної роти капітана ОСОБА_1 включено в бойове розпорядження командира НОМЕР_1 окремого зенітно-кулеметного батальйону.

В/Ч дислокується в м.Олександрія та веде діяльність пов`язану із протиповітряною охороною повітряного простору над м.Олександрія та Кіровоградською областю.

Зазначає,що позивач є офіцером ЗСУ, командиром роти та виконував бойові завдання 24/7.

Позивач виконував термінове бойове завдання, безпосередньо на службовому автомобілі, власником якого є ЗСУ, у зв`язку з чим працівник поліції не був уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, вчинені військовослужбовцями за допомогою транспортних засобів, які належать ЗСУ.

Відповідно до ч. ч.5, 8 ст. 262 КАСУ України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

19.05.2025 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12.06.2025 року ухвалою суду замінено відповідача на Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Представник першого відповідача та другий відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримали та в установлений судом 15-денний строк направили відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву вказали, що поліцейський у законний спосіб вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та відповідно виніс законну постанову, так як позивач несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Позивач в установлений законом строк не подав відповідь на відзив.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАСУ України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Приписами п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом №1395від 07.11.2015року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п.4 Розділу І, п.2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1.1.ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Згідно з п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, які зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, до учасників дорожнього руху відповідно до ст.14 Закону належать, зокрема, водії транспортних засобів.

Судом встановлено, що 26.04.2025 року о 18:46:15 год. ОСОБА_1 у м.Олександрія Кіровоградської області, площа Соборна, 2 керував автомобілем Тойота Хайлюкс д.н.з. НОМЕР_2 , власність приватна АФ «Зоря» , будучи позбавленим права керування строком на 1 (один) рік від 28.01.2025 року, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.8 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» функції контролю за виконанням у Збройних Силах України вимог законодавства, зокрема з питань забезпечення безаварійного використання техніки; ведення обліку та розподіл номерних знаків, реєстрацію військових транспортних засобів Збройних Сил України, покладено на Службу правопорядку.

Згідно ст.235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є офіцером ЗСУ, командиром роти, що підтверджується посвідченням офіцера ( а.с.11).

Відповідно до копії витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_3 від 17.06.2024 року №169, командира 4 зенітно кулеметної роти капітана ОСОБА_1 включено в бойове розпорядження командира НОМЕР_1 окремого зенітно кулеметного батальйону та наказано приступити до виконання бойового завдання із 17.06.2024 року, що підтверджується ( а.с.15).

Відповідно до копії витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_3 від 19.01.2024 року автомобіль Тойота Хайлюкс шасі MR0KB3CD200909782, 2022 року виготовлення, військовий номер НОМЕР_4 введений в експлуатацію в штат В/Ч НОМЕР_3 .

Однак з даної копії наказу не вбачається, що ОСОБА_1 закріплений за автомобілем Тойота Хайлюкс шасі НОМЕР_5 та має відповідне право керування даним автомобілем.

Крім того, з доданих позивачем додатків до позовної заяви не вбачається, що позивач 26.04.2025 року о 18:46:15 на автомобілі Тойота Хайлюкс шасі НОМЕР_5 виконував термінове бойове завдання на підставі відповідного наказу (розпорядження) команди В/Ч.

Суд встановив, що позивача ОСОБА_1 постановою Подільського районного суду м.Кіровограда від 17.12.2024 року по справі №405/5850/24 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 тис. грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п.1.10 ПДР України - водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, Законом передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України (ЗСУ) мають право керувати військовими транспортними засобами, якщо вони мають відповідну категорію водійського посвідчення та були призначені для цього наказом командира. Це означає, що для керування певним типом військової техніки, наприклад, вантажівкою, військовий повинен мати посвідчення водія категорії "С" (або "С1" для легших вантажівок), а не лише "В" (легкові автомобілі), навіть якщо діє воєнний стан.

Крім того, сам факт наявності посвідчення недостатньо для керування, потрібне ще призначення наказом командира для виконання конкретних завдань.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на момент зупинки позивача працівниками поліції, 26.04.2025 року, позивач не вважається водієм військового транспортного засобу ЗСУ, який виконував службові обов"язки, позивачем не надано доказів, наказу чи розпорядження, командира для виконання конкретних завдань (службових обов`язків) саме 26.04.2025 року, або у період, який охоплює цю дату, не надано доказів того, що офіцер ЗСУ ОСОБА_1 закріплений за автомобілем Тойота Хайлюкс шасі НОМЕР_5 та має відповідне право керування даним автомобілем.

Крім того, суд дослідивши відеозапис з нагрудного відео реєстратора поліцейського на якому зафіксовано факт розгляду справи, наданого представником відповідача 2, встановив, що позивач не пред`явив дорожній лист і не повідомив, що він виконує бойове завдання та не пред`явив будь-якого наказу чи розпорядження, а тому, як наслідок він несе адміністративну відповідальність на загальних підставах та у межах спірних правовідносин застосуванню підлягає норма ст. 222 КУпАП, а не норма ст.235-1 КУпАП.

Отже, суд вважає, що відповідач є належною та уповноваженою особою, яка розглянула справу відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як зазначено вище, позивач позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік згідно постанови суду, позивачем вказане не спростовано.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд розцінює як спробу уникнення адміністративної відповідальності.

Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Також суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена уповноваженою особою поліцейським Олександрійського відділу поліції в Кіровоградській області.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Віжповідачем 2 правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мелєзгінова Ю.В. до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, поліцейського Олександрійського відділу поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ІНА №4590782 від 26.04.2025 року -залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ССуддя: Л. Ю. Ясінський