Справа № 380/15471/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/15471/23 пров. № А/857/21301/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (головуючий суддя Кисильова О.Й., м. Львів) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Павер Контрол» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Павер Контрол» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі- відповідач-2), у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головною управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 28.03.2023 № 8513197/41069032, від 28.03.2023 № 8513198/41069032, від 28.03.2023 № 8513196/41069032, від 28.03.2023 №8513201/41069032, від 28.03.2023 № 8513203/41069032, від 23.03.2023 №8488682/41069032, від 28.03.2023 № 8513748/41069032, від 28.03.2023 №8513749/41069032, від 28.03.2023 № 8513202/41069032, від 28.03.2023 №8513204/41069032, від 28.03.2023 № 8513750/41069032, від 27.04.2023 №8713126/41069032, від 27.04.2023 № 8713129/41069032, від 27.04.2023 №8713128/41069032, від 28.03.2023 № 8513199/41069032, від 28.03.2023 №8513200/41069032, від 27.04.2023 № 8713127/41069032;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подані ТОВ «Павер Контрол» податкові накладні: від 07.11.2022 №10, від 07.11.2022 № 11, від 01.11.2022 № 2, від 17.10.2022 № 20, від 28.10.2022 № 42, від 26.10.2022 № 38, від 11.11.2022 № 17, від 06.12.2022 № 15, від 25.10.2022 № 35, від 27.04.2022 № 56, від 25.11.2022 № 39, від 04.01.2023 № 7, від 06.01.2023 № 10, від 03.01.2023 № 5, від 09.11.2022 № 12, від 11.11.2022 № 18, від 10.11.2022 № 19, датою їх подання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року позов задоволено повністю.

16.07.2024 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу з кожного в сумі по 1800,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Павер Контрол» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмір по 2000 (дві тисячі) грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі № 380/15471/23 задоволено позовні вимоги

ТЗОВ «ПАВЕР КОНТРОЛ»

20.06.2024 позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідачів судових витрати понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Додатковим судовим рішенням 18.07.2024 року Львівський окружний адміністративний суду стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЗОВ ПАВЕР КОНТРОЛ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн.

Згідно із частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Відповідно до частини 3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А частиною 5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Дана позиція підтримується Верховним судом і викладена в постанові від 11 травня 2018 року № 910/8443/17.

Крім того в постанові Верховного суду від 15 травня 2018 року № К/9901/39873/18 зазначено наступне:

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до частини 6 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року у справі №810/4749/15, аналізуючи положення статті 134 КАС України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такоїпослуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, ним має бути надано: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін) документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Рахунок (квитанція, доручення), як первинний документ, має відповідати вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14.

Платіжне доручення має містити всі необхідні реквізити, зокрема у ньому має бути конкретизоване призначення платежу з посиланням на відповідний Договір, номер судової справи, наявна відмітка банку про проведення платежу.

Крім того, суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи, що нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалося, позивач оскаржував лише два рішення про відмову у реєстрації ПН, дана справа відноситься до категорії незначної складності, а тому вважає неспівмірними обсяг виконаної роботи та витрачений час.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 адміністративний позов задоволений повністю.

Визнано протиправними та скасовано оскаржувані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування Головного управління ДПС у Львівській області про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Павер Контрол» спірні податкові накладні, датою їх первинного подання на реєстрацію.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області та Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Павер Контрол» судові витрати зі сплати судового збору у сумі по 22814 (двадцять дві тисячі вісімсот

20.06.2024 позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідачів судових витрати понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Вирішуючи подану заяву суд першої інстанції вірно врахував, що статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі не надали суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно матеріалів справи 01.06.2023 між ТОВ «Павер Контрол» та адвокатом Давид Анною Михайлівною укладений договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п.п. 1.1 Договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову (професійну правничу) допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно із п.п. 2.2 Договору, адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги:

- представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, поліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян;

- опрацювання законодавчої бази та консультування клієнта стосовно спірних правовідносин;

- збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення;

- використання засобів захисту, передбачених КАС України, КПК України, ЦПК України та іншими законами України;

- виконання інших дій, передбачених законодавством.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 08.11.2023 за договором від 01.06.2023, обсяг правничої допомоги включає:

- підготовка та направлення до суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії (справа № 380/15471/23) 1 послуга на 5000,00 грн;

- підготовка та направлення до суду відповіді на відзив (справа № 380/15471/23) 1 послуга на 3000,00 грн.

Згідно із платіжною інструкцією від 08.11.2023 № 2025, ТОВ "Павер Контрол" сплатило на рахунок ОСОБА_1 8000,00 грн за надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції правильно вважав, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, правильним є твердження, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 КАС України, суд вірно врахував ту обставину, що дана справа є справою незначної складності, при цьому існує численна судова практика із аналогічних правовідносин, розгляд справи здійснений в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторінё відтак суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, обґрунтовано вважав, що витрати на правничу допомогу слід визначити в загальному розмірі 4000 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а додаткове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну Головного управління ДПС у Львівській області - залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі №380/15471/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула