Справа № 640/22795/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року Справа № 640/22795/20 Провадження №ЗП/280/290/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗААТБАУ УКРАЇНА» (вул. Дніпровська набережна, буд. 26ж, офіс 24, м. Київ, 02132), в особі представника адвоката Жукова Максима Олександровича (вул. Білоруська, буд. 36А 2 поверх, офіс 204, м. Київ, 04119), до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) та Державної податкової служби України (Львівська площа, 8 м. Київ, 04053), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТАГРО» (вул. Колгоспна, 7, с. Помоклі, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08442), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗААТБАУ УКРАЇНА» (далі позивач, ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА»), в особі представника адвоката Жукова Максима Олександровича, до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач 1, ГУ ДПС у м. Києві) та Державної податкової служби України (далі відповідач 2, ДПС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТАГРО», в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення комісії відповідача 1 з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1629069/38833613 від 11.06.2020 р. про відмову в реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №13 від 07.06.2020 р. до податкової накладної №14 від 27.12.2018 р.;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №13 від 07.06.2020 р. до податкової накладної №14 від 27.12.2018 р., поданий ТОВ «ПЛАНТАГРО», датою його подання до ДПСУ 28.05.2020р.

До позову були додані клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження буз повідомлення учасників справи, про залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 було відкрите спрощене позовне провадження у справі №640/22795/20.

04.11.2020 від відповідача 1 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов відзив на позов.

20.11.2020 від позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив.

20.11.2020 від третьої особи до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив.

12.05.2021 та 29.08.2021 від позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання про оперативний розгляд справи.

22.09.2022 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання про заміну відповідача 1.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва справу надіслано до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом передано справу до Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та 26.02.2025, відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселю Р.В.

Ухвалою від 03.03.2025 справу було прийнято до провадження, розгляд справи продовжений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), запропоновано сторонам надати додаткові доводи та заперечення щодо позовних вимог та докази на їх підтвердження.

Зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету учасників справи 03.03.2025, що підтверджується Довідками про доставку електронного листа, які долучені до матеріалів справи.

Станом на час розгляду справи жодних заяв (клопотань, пояснень тощо) від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» зареєстроване в якості юридичної особи у 2013 році.

З метою здійснення своєї господарської діяльності в 2017 році позивачем було укладено з ТОВ «ЛАМПКА АГРО» (код ЄДРПОУ - 33129725) договір вирощування насіння ярих культур №25/2017-В від 04.04.2017 (далі - Договір №25/2017-В).

Згідно даного договору було вирощене насіння гороху Кенцо, 2 репродукції, та передано у власність позивача 234 т. насіння для подальшого здійснення господарської діяльності, що підтверджується:

- видатковою накладною №497 від 01.05.2017 на вихідне насіння гороху Кенцо;

- податковою накладною №2 від 01.05.2017;

- квитанцією про реєстрацію ПН від 23.05.2017;

- сертифікатом, що засвідчує посівні якості насіння від 26.09.2017 №23-515-17;

- видатковою накладною №Г000000099 від 31.08.2017;

- податковою накладною №61 від 31.08.2017;

- прінт-скріном з Електронного кабінету платника податків, що підтверджує дату реєстрації ПН №61 від 31.08.2017.

Таким чином, ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» за результатом господарських відносин з ТОВ «ЛАМПКА АГРО» отримало 234 т. насіння гороху Кенцо, 2 репродукції, що підтверджується належним чином оформленими документами.

Зберігання вирощеного насіння здійснювалось на складах ТОВ «ЛАМПКА АГРО» на підставі договору відповідального зберігання матеріальних цінностей №01/04/01 від 01.04.2018.

Факт передачі насіння та його зберігання також підтверджується:

- актом приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей на зберігання №1 П від 01.04.2018;

- актом надання послуг №363 від 26.12.2018;

- податковою накладною №38 від 26.12.2018;

- прінт-скріном з Електронного кабінету платника податків, що підтверджує дату реєстрації ПН №38 від 26.12.2018.

Отже, вирощене насіння гороху Кенцо, 2 репродукції зберігалось у ТОВ «ЛАМПКА АГРО», що підтверджується доданими документами.

Вирощене насіння - а саме 150 т. насіння гороху Кенцо, 2 репродукції - було продано дистриб`ютору ТОВ «ПЛАНТАГРО» (код ЄДРПОУ - 41157998) згідно договору купівлі-продажу насіння №П03/2018 від 21.12.2017 (далі - Договір №П03/2018), Факт відпуску, поставки насіння підтверджується:

- додатком №34 (Специфікація) до Договору №П03/2018 від 27.12.2018;

- видатковою накладною №743 від 27.12.2018;

- рахунком на оплату №742 від 27.12.2018;

- довіреністю №734 від 27.12.2018.

На підставі п. 201.1 ст. 201 ПК України за правилом першої події була виписана податкова накладна №14 від 27.12.2018. Квитанцією №1 податкова накладна була прийнята ДПС та зареєстрована в ЄРПН. Також виписана податкова накладна №14 від 27.12.2018 була включена в податкову декларацію з ПДВ за грудень 2018 р.

Таким чином, продаж та рух товару від позивача до дистриб`ютора є підтвердженим та реальним.

Відповідно до отриманої інформації від ТОВ «ПЛАНТАГРО», 31.01.2019 ТОВ «ПЛАНТАГРО» реалізувало 80 т насіння гороху Кенцо, 2 репродукції своєму контрагенту ТОВ «ДОВІРА - ІНВЄСТ 2011» (), яке здійснило в подальшому часткову оплату товару.

Втім, згодом ТОВ «ДОВІРА - ІНВЕСТ 2011» повернуло увесь товар - 80 т насіння гороху Кенцо, 2 репродукції - ТОВ «ПЛАНТАГРО».

Зазначене підтверджується письмовими поясненнями ТОВ «ПЛАНТАГРО» від 22.06.2020 р. з доданими до них додатками: договором, видатковою накладною, довіреністю, податковою накладною та розрахунками коригування щодо повернення товару з відповідними квитанціями, листами про повернення товару, тощо.

Отже, у зв`язку з поверненням Товару від ТОВ «ДОВІРА - ІНВЕСТ 2011» загальна кількість наявного насіння у ТОВ «ПЛАНТАГРО» знову стала 150 тон.

Згідно додаткової угоди №1 від 20.02.2019 до Договору №П03/2018 від 21.12.2017 визначено, що дистриб`ютор має право повернути нереалізований товар.

У квітні 2019 року ТОВ «ПЛАНТАГРО» повернуло ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» 80 т насіння гороху Кенцо, 2 репродукції, що підтверджується:

- накладною повернення постачальнику №25 від 03.04.2019;

- розрахунком коригування кількісних і вартісних показників №7 від 03.04.2019 до податкової накладної №14 від 27.12.2018 (зареєстровано в ЄРПН);

- квитанцією №1 про прийняття розрахунку коригування №7 від 03.04.2019.

Таким чином, після повернення ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» 80 т. насіння гороху Кенцо, 2 репродукції, у ТОВ «ПЛАНТАГРО» залишалось 70 т. насіння. Підтвердженням цього зареєстрований розрахунок коригування №7 від 03.04.2019 до податкової накладної №14 від 27.12.2018.

У травні 2020 року ТОВ «ПЛАНТАГРО» повернуло ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» 70 насіння гороху Кенцо, 2 репродукції.

Таке повернення підтверджується:

- накладною на повернення постачальнику №84 від 07.05.2020;

- довіреністю на отримання насіння №90 від 07.05.2020.

На дату повернення ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» склало розрахунок коригування кількісних вартісних показників №13 від 07.05.2020 до податкової накладної №14 від 27.12.2018 (далі - РК №13) в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Повернуте ТОВ «ПЛАНТАГРО» позивачу насіння гороху Кенцо, 2 репродукції було реалізовано ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» у своїй господарській діяльності.

Після повернення ТОВ «ПЛАНТАГРО» позивачу насіння та складанню розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №13 від 07 05 2020 до податкової накладної №14 від 27.12.2018, відповідно до вимог Податкового кодексу України, 28.05.2020 розрахунок коригування №13 від 07.05 7020 був поданий на реєстрацію

Того ж дня (28.05.2020) позивачем була отримана квитанція про те, ще розрахунок коригування прийнято, реєстрація зупинена. Після цього ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» у встановлений строк (03.06.2020) подало свої пояснення та копії необхідних документів.

Втім, комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН було прийнято рішення від 11.06.2020 за №1629069/38833613 про відмову в реєстрації розрахунку коригування №13 від 07.05.2020.

Не погоджуючись з рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, ТОВ «ЗААТБАУ УКРАЇНА» у передбачений законодавством строк (24.06.2020) подало до ДПС України скаргу та копії документів щодо рішення комісії від 11.06.2020 №1629069/38833613 про відмову в реєстрації розрахунку коригування №13 від 07.05.2020.

02.07.2020 Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН прийняла рішення, яким залишила скаргу позивача без задоволення та рішення комісії регіонального рівня від 11.06.2020 №1629069/38833613 без змін.

Позивач, не погодившись з рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі Порядок №1165).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. №520 (пункт 11 Порядку №1165).

Так, відповідно до отриманої позивачем квитанції, реєстрація спірної податкової накладної (розрахунку коригування) зупинена у зв`язку із її відповідністю пункту 5 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Суд зазначає, що Критерії ризиковості здійснення операцій є Додатком №3 до Порядку №1165.

Відповідно до пункту 5 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (в редакції чинній на час спірних правовідносин), одним з критеріїв ризиковості здійснення операцій є перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданому отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, величини залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання з 1 січня 2017 р., зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.

Разом з тим, вищезазначена Квитанція не містить інформації, які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі Порядок №520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення податкового органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням комісії ГУ ДПС у м. Києві відмовлено у реєстрації розрахунку коригування, а підставою зазначеного рішення вказано неподання (часткове подання) платником податку копій документів, однак рішення не містить підкреслень тих документів, які позивачем не надано.

При цьому суд зазначає, що позивач надав пояснення, а також надав до пояснень документи на підтвердження викладених обставин.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем 1 зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В даному випадку, податковим органом ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не зазначено у відповідному рішенні.

Також, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірного розрахунку коригування. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкової накладної.

Аналогічної правової позиції також дотримується Верховний Суд.

Так, Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постановах від 18 листопада 2021 року у справі №380/3498/20, від 20 січня 2022 року у справі №140/4162/21 дійшов висновку, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

У постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

У постанові від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20 адміністративне провадження №К/9901/20572/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав таке: «Слід зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.».

Також, аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20, від 16 вересня 2022 року у справі №380/7736/21, від 17 травня 2023 року у справі №140/14282/20, від 29 червня 2023 року у справі №500/2655/22, від 19 липня 2023 року у справі №420/7850/22, від 13 грудня 2023 року у справі №500/4191/22 та інших.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що спірне рішення відповідача 1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Відтак, оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації розрахунку коригування підлягають скасуванню, відповідно пунктів 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначений розрахунок коригування..

При цьому суд вважає з необхідне вказати, що вимога зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування) в Єдиному реєстрі податкових накладних не є втручанням в дискреційні повноваження контролюючого органу (ДПС України).

Суд зазначає, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №1840/2970/18 (постанова від 15 грудня 2021 року).

В зв`язку з протиправністю рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної, у ДПС України є тільки один варіант рішення реєстрація спірної податкової накладної, що не передбачає іншого варіанту дій (рішення), а отже не є дискреційними повноваженнями податкового органу.

У цьому випадку, зобов`язання відповідача 2 (ДПС України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну (розрахунок коригування) датою її фактичного надходження є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та є належним способом захисту порушеного права.

Подібне застосування норм права викладено Верховним Судом у постановах від листопада 2022 року у справі №320/3484/21, від 17 травня 2023 року по справі №140/14282/20, від 18 квітня 2024 року у справі №380/14551/23 та інших.

Щодо інших доводів податкових органів, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

При цьому суд звертає увагу, що ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні «Garcіa Ruiz v. Spain» [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах «Van de Hurk v. The Netherlands» (заява №16034/90, пункт 61), «Шкіря проти України» (заява №30850/11, пункт 43). Разом з тим, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях «Ruiz Torija v. Spain» (заява №18390/91, пункт 29), «Higgins and others v. France» (заява №20124/92, пункт 42), «Бендерський проти України» (заява №22750/02, пункт 42) та «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, пункт 54).

Так, у пункті 54 рішення «Трофимчук проти України» (заява №4241/03) ЄСПЛ зазначив, що не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявника, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачі, належними та допустимими доказами, правомірність спірного рішення не довели.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4204,00 грн.

Інші судові витрати позивачем, до стягнення не заявлялись.

Також суд зазначає, що судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до вимог ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 134, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗААТБАУ УКРАЇНА» (вул. Дніпровська набережна, буд. 26ж, офіс 24, м. Київ, 02132), в особі представника адвоката Жукова Максима Олександровича (вул. Білоруська, буд. 36А 2 поверх, офіс 204, м. Київ, 04119), до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) та Державної податкової служби України (Львівська площа, 8 м. Київ, 04053), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТАГРО» (вул. Колгоспна, 7, с. Помоклі, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08442), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1629069/38833613 від 11.06.2020 про відмову в реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №13 від 07.06.2020 до податкової накладної №14 від 27.12.2018;

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №13 від 07.06.2020 до податкової накладної №14 від 27.12.2018, поданий ТОВ «ПЛАНТАГРО», датою його подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗААТБАУ УКРАЇНА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «07» липня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль