Справа № 932/2442/25
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/2442/25
Провадження № 2-а/932/56/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого - судді Малінова О.С., за участі секретаря судового засідання Стогнушенко В.О.,- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про поновлення пропущеного строку, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просить суд поновити строк на оскарження постанови № 1972 від 12.12.2024 р. по справі про адміністративне правопорушення, відкрити провадження по справі, визнати протиправною та скасувати постанову № 1972 від 12.12.2024 р. за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 1972 від 12 грудня 2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за неприбуття до ТЦК та СП за повісткою. При розгляді матеріалів не дотримані вимоги закону, а висновок відповідача про доведеність винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується доказами по справі. Викладені у постанові твердження не відповідають дійсності, оскільки ніяких повідомлень чи повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував ні в цифровому, ні в паперовому вигляді. Про нібито скоєне порушення він дізнався 25.12.2024 р., але проживаючи в місті Костянтинівка Донецької області, яке постійно перебуває під обстрілами (існує комендантська година з 15.00 до 11.00 год) не мав можливості вчасно звернутись за юридичною допомогою та адміністративний позов. З аналізу положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затв. постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, ототожнення суб`єктом владних повноважень передбаченого Законом № 3543-ХІІ «отримання повістки» з передбаченим Порядком «належним підтвердженням оповіщення про виклик», у випадку повернення повістки ТЦК з відміткою про відсутність адресата, є неправильним, оскільки військовозобов`язаний не може з`явитися за повісткою, змісту якої він не бачив, що виключає наявність протиправного умислу позивача. За таких обставин, коли повістка ТЦК вертається відправнику з підстав відсутності адресата, слід з`ясувати всі обставини, через які вручення повістки не відбулося, та в залежності від них вирішувати питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 2101 КУпАП. Натомість у цій справі відповідач застосував формальний підхід до цього питання. Позивач перебуває на військовому обліку, ніколи не порушував військового обліку, не притягувався до адміністративної відповідальності, у визначений законом термін оновив свої військово-облікові дані, що підтверджується зокрема витягом з Резерв+, жодних поштових листів, електронних листів, сповіщень про надходження не те, що звичайних листів, а й рекомендованих не отримував, а ні у матеріальній поштовій скриньці, а ні засобами зв`язку (мобільного зв`язку/додатку Резерв+).

У зв`язку з викладеним, просить визнати дії начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 щодо складання постанови протиправними, визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення і закрити провадження по справі.

ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи.

Від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно яких позивач наголосив, що жодного відправлення на його поштову адресу не надходило, про що ним під час складання протоколу, в графі пояснення особи і зазначалось. Окрім того, на його вимогу надати копію підтверджуючих документів оператору поштового зв`язку про направлення та неотримання ним відповідної повістки, які б свідчили про надсилання йому такої, відповідачем не надано, як і до теперішнього часу не надано і суду. Також не надано й копії самої повістки. Під час складання протоколу йому, лише, було повідомлено про те, що він повинен був прибути до ТЦК та СП для уточнення даних, але яких само не відомо. З вказаного, зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період. Згідно примітки ст. 210 КУпАП, положення ст. ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються, за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч. ч. 5, 8, 9 ст. 5 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання моїх персональних відомостей в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких я міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, скасувати постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 щодо складання постанови № 1972 від 12 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 2101 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Представником відповідача надано відзив, де він заперечує проти задоволення позовної заяви, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою. Посилається на п. 10 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 30, 301, 302, 303, 34, 41, 411, 412 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затв. постановою КМУ № 560 від 16.05.2024. 08.11.2024 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 1079110 відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек поштового відправлення 611. Вказане поштове не отримано позивачем. Враховуючи викладене 04.12.2024 до ГУНП направлено електронне звернення за № Е574148, щодо доставлення/супроводження громадянина військовозобов`язаного ОСОБА_1 . 08.12.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений/супроводжений до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками НПУ. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Враховуючи викладене, на позивача ОСОБА_1 складено протокол щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП. При складанні протоколу позивач ознайомившись з протоколом, був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними ст. 63 Конституції України, ст.ст. 256, 268 КУпАП. Позивач отримав особисто копію протоколу, у протоколі надав особисті пояснення, зазначивши, що з правопорушенням не згоден, повістку не отримував. Відповідно до протоколу, до позивача доведено про розгляд справи, який призначено на 10.00 год. 12.12.2024 під особистий підпис. Клопотань, заяв з приводу відкладення та/або перенесення розгляду справи від позивача не надходило. Будучі ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи, позивач 12.12.2024 на розгляд справи не прибув, будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи, у тому числі за наявністю перешкоди у вигляді комендантської години, не надавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

12.03.2025 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 09.04.2025.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідачем 08.11.2024 р. сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 1079110 та відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек поштового відправлення 611. Вказане поштове не отримано позивачем. Враховуючи викладене 04.12.2024 до ГУНП направлено електронне звернення за № Е574148, щодо доставлення/супроводження громадянина військовозобов`язаного ОСОБА_1 . 08.12.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений/супроводжений до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками НПУ, де йому було повідомлено про розгляд справи 12.12.2024 р. 12.12.2024 р. позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 1972 від 12 грудня 2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за неприбуття до ТЦК та СП за повісткою.

V. Оцінка суду.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 2101 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період.

Згідно примітки ст. 210 КУпАП, положення ст. ст. 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються, за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.ч. 5, 8, 9 ст. 5 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачами вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачами не доведено наявності передбачених законом умов, за яких позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_3 від 12 грудня 2024 року № 1972 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 2101 ч.3 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки відповідачі не довів в суді правомірності прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч.3 КУпАП від 12.12.2024, суд вважає за необхідне скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст.132КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абз. 1 ч. 1ст. 139 КАС України).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020, справа № 543/775/17, з ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 7, 23, 210, 2101, 245, 251, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 132, 134, 159, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), про поновлення пропущеного строку, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та соціальної політики ОСОБА_4 № 1972 від 12.12.2024 про притягнення Пугачова до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 17000,00 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 03.07.2025.

Суддя О.С.Малінов