Справа № 520/5948/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 р. Справа № 520/5948/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, по справі № 520/5948/25

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративною позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформлене листом № 1849/АП/20-40-53-05-05 від 12.03.2025, щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у реєстрації як платника єдиного податку третьої групи з 11.03.2025;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області здійснити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку зі ставкою єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, з дня державно реєстрації, а саме: 11.03.2025.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 520/5948/25 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволений.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області у формі листа №1849/АП/20-40-53-05-05 від 12.03.2025 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у реєстрації як платника єдиного податку третьої групи з 11.03.2025.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області здійснити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку зі ставкою єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, з дня державно реєстрації, а саме: 11.03.2025 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м. Харків, 61057, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду про задоволення позову не відповідають обставинам справи, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 520/5948/25 винесено з невірним застосуванням матеріального та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в межах строків, встановлених судом апеляційної інстанції, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином цього не спростовують, просить залишити апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 520/5948/25 без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, яка відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено які нові докази він просить витребувати або дослідити, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні та розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , 20.08.2024 вперше зареєстрований як суб`єкт господарювання - фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (податковий номер ), №000267857.

В період з 21.08.2024 по 10.03.2025 перебував на податковому обліку в Головному управління ДПС у Харківській області, Київська ДПІ (Салтівський район м. Харкова).

Згідно витягу з реєстрі платників єдиного податку від 16.09.2024 №36927 ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, платник податку ІІІ групи зі ставкою єдиного податку - 5%.

Позивач зазначає, що внаслідок технічного збою та фактичним припиненням реєстрації як фізичної особи-підприємця, що стався 10.03.2025 року, змушений був повторно здійснити державну реєстрацію фізичної особи-підприємця 11.03.2025 та одночасно подав до відповідача через портал «Дія» заяву про обрання спрощеної системи оподаткування (платник податку ІІІ групи, ставка єдиного податку - 5%) з дати державної реєстрації.

Листом від 12.03.2025 №1849/АП/20-40-53-05-05 Головне управління ДПС у Харківській області відмовило ОСОБА_1 в застосуванні спрощеної системи оподаткування з 11.03.2025 року, посилаючись на те, що відповідно до п.п.298.1.4 п.298.1 ст.298 ПК України, суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснювати перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року. У разі, якщо фізична особа-підприємець, яка на початок поточного року перебувала на спрощеній системі оподаткування та щодо якої державним реєстратором прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, поновила реєстрацію протягом поточного року, то така особа вважається платником інших податків і зборів. При цьому така особа не може повернутись у поточному році на спрощену систему оподаткування, оскільки вже скористалась своїм правом на застосування спрощеної системи оподаткування у цьому році. Зважаючи на те, що 10.03.2025 заявником проведена процедура державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, а 11.03.2025 поновлена підприємницька діяльність шляхом державної реєстрації фізичної особи-підприємця, протягом 2025 року ОСОБА_2 вважається таким, що перебував на спрощеній системі оподаткування.

Вважаючи таке рішення відповідача, оформлене листом від 12.03.2025 №1849/АП/20-40-53-05-05 протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом, що розглядається у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку мало місце не поновлення реєстрації суб`єкта господарювання, а нова реєстрація фізичної особи-підприємця, відтак, новостворений суб`єкт господарювання не може вважатись платником інших податків і зборів в розумінні пп.298.1.4 п.298.1 ст.298 ПК України, так як позивач був взагалі знятий з податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п. 298.1. ст. 298 Податковий кодекс України (далі ПК України) порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті.

Згідно пп. 298.1.1. п. 298.1. ст. 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву. Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів: 1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; 3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Суб`єкт господарювання може заявити про обрання спрощеної системи оподаткування під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця, державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу або про фізичну особу - підприємця, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно пп. 298.1.2. п. 298.1. ст. 298 ПК України зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація. Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації.

Згідно п. 299.1. та п. 299.4. ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. У випадках, передбачених пп. 298.1.2 п. 298.1 та пп. 298.8.5 п. 298.8 ст. 298 ПК України, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом відповідної заяви або відомостей у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно п. 299.5. ст. 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Відповідно до п. 299.6. ст. 296 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 , 20.08.2024 вперше зареєстрований як суб`єкт господарювання - фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (податковий номер ), №000267857.

В період з 21.08.2024 по 10.03.2025 перебував на податковому обліку в Головному управління ДПС у Харківській області, Київська ДПІ (Салтівський район м. Харкова).

Згідно витягу з реєстрі платників єдиного податку від 16.09.2024 №36927 ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування, платник податку ІІІ групи зі ставкою єдиного податку - 5%.

10.03.2025 до ГУ ДПС в електронному вигляді надійшли відомості від державного реєстратора щодо «Державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням» за № 001267857 від 10.03.2025 стосовно ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) та відповідно датою виключення з реєстру платників єдиного податку та зняття з податкового обліку є - 10.03.2025.

ФОП ОСОБА_1 вдруге зареєструвався в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підпиємців та громадських формувань як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець 11.03.2025 року за №000743502.

Також, 11.03.2025 ним подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (реєстр. №12025 від 11.03.2025) як платником єдиного податку IIІ групи з 11.03.2025.

З огляду на викладені вище правові норми та враховуючи те, що ОСОБА_1 в межах 10-денного строку з дня державної реєстрації подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання позивачем порядку обрання спрощеної системи оподаткування передбаченого нормами пп. 298.1.2. п. 298.1. ст. 298 ПК України.

Відповідач відмовляючи позивачу в застосуванні спрощеної системи оподаткування посилався на те, що протягом 2025 року позивач вже перебував на спрощеній системі оподаткування та датою виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) є - 10.03.2025, а тому з огляду на приписи п.п. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 ПК України позивач не може повернутися у поточному році на спрощену систему оподаткування, оскільки вже скористалася своїм правом на застосування спрощеної системи оподаткування у цьому році.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 298.1.4 п. 298.1. ст. 298 ПК України суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Правовий аналіз положень пп. 298.1.4 п. 298.1. ст. 298 ПК України дає підстави дійти висновку, що вона врегульовує питання переходу на спрощену систему оподаткування протягом календарного року суб`єктів господарювання, які є платниками інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу.

Суд вважає помилковим висновок Головного управління ДПС у Харківській області про те, що позивач не може повернутись у поточному році на спрощену систему оподаткування, так як вже скористався своїм правом на застосування спрощеної системи оподаткування, чим порушив порядок переходу на спрощену систему оподаткування, визначеного пп. 298.1.4 п.298.1 ст.298 ПК України, оскільки в даному випадку мало місце не поновлення реєстрації суб`єкта господарювання, а нова реєстрація фізичної особи-підприємця. При цьому, реєстрація позивача платником єдиного податку була анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 10.03.2025 р. та позивач був взагалі знятий з податкового обліку, що підтверджує відповідач в апеляційній скарзі.

Відтак, позивач як новостворений суб`єкт господарювання не може вважатись платником інших податків і зборів в розумінні пп.298.1.4 п.298.1 ст.298 ПК України, так як при повторній реєстрації у якості суб`єкта підприємницької діяльності позивач набував статусу новоствореної, та на нього поширюється порядок обрання спрощеної системи оподаткування новоствореними суб`єктами підприємництва, встановлений підпунктами 298.1.1. та 298.1.2. п. 298.1. ст. 298 ПК України.

Подібної позиції при застосуванні пп. 298.1.4. п. 298.1. ст. 298 ПК України притримується Верховний Суд у постанові від 20.10.2023 у справі № 520/13564/2020, висновки якого в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За встановлених обставин справи мало місце не поновлення реєстрації суб`єкта господарювання, а нова реєстрація фізичної особи-підприємця. Зважаючи на це висновок відповідача про недотримання позивачем вимог, встановлених пп. 298.1.4. п. 298.1. ст. 298 ПК України, є помилковим, а рішення у формі листа від 12.03.2025 №1849/АП/20-40-53-05-05, яким відповідач відмовив ОСОБА_1 у застосуванні відносно нього спрощеної системи оподаткування та його реєстрації як платника єдиного податку ІІІ групи, протиправним.

Як наслідок, за відсутності визначених пп. 3 п. 299.6. ст. 296 ПК України (недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених пп. 298.1.4. п. 298.1. ст. 298 ПК України) підстав для відмови у відповідача виник обов`язок здійснити реєстрацію позивача платником єдиного податку з дня його державної реєстрації (11.03.2025).

Відповідачем не наведено та не доведено інших обставин, які б унеможливлювали реєстрацію позивача платником єдиного податку.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що належним та ефективним способом захисту, що виключить необхідність повторного звернення до суду, є не лише визнання протиправним та скасування рішення, а й зобов`язання відповідача зареєструвати позивача платником єдиного податку з дати державної реєстрації та не вбачає у застосуванні цього способу втручання в дискреційні повноваження відповідача, адже обставини, які слугували підставою для відмови протиправні, інші обставини, які б унеможливлювали реєстрацію позивача платником єдиного податку, відсутні.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 520/5948/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій