Справа № 484/3167/25
Суддя: Коваленко Н. А.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/484/40/25
Справа: 484/3167/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Коваленко Н.А.

з участю секретаря судового засідання Голубкова Н.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвокат Хайтов П.В.,

розглянули у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №460 від 24.05.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а також просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу правопорушення та пропуском строків притягнення до відповідальності.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувану постанову вважає незаконною та таку, що підлягає скасуванню. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що було прирівняно до порушення правил військового обліку, однак жодної повістки про виклик не отримував особисто, а отже не міг виконати такий виклик. Надсилання повістки за місцем реєстрації без підтвердження її вручення не може вважатися належним повідомленням. На момент винесення спірної постанови у позивача була чинна відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до 01.07.2025 про що була видана відповідна довідка. Ця обставина свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Також в постанові немає жодного посилання на те, що позивач перебуває у розшуку.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення. З постанови вбачається, що порушення мало місце 24.01.2025 року, тоді як постанова винесена лишу 24.05.2025 року- через чотири місяці після вказаної дати. Тобто строк притягнення до відповідальності сплив.

Також, у зв`язку з поданням даного адміністративного позову, позивач поніс витрати, які складаються з судового збору у сумі 1211,20 та втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 10.06.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.06.205 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Зазначає, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме рішення про притягнення є законним та обгрунтованим. Тверждення позивача, що нібито "Наявність законної відстрочки" станом на момент неявки за викликом, а саме 24.01.2025 року, не відповідає дійсності. Позивач 06.11.2024 року звернувся до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання відстрочки від мобілізації відповідно до п.2 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як особі з інвалідністю ІІІ групи. Комісією його заяву було розглянуто та відповідно до Закону надана відстрочка відповідно до протоколу №40 від 12.11.2024 року на строк до 01.01.2025 року. Після закінчення дії довідки 01.01.2025 року ОСОБА_1 , не звернувся до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання відстрочки від мобілізації. Після закінчення строку дії, довідка була анульована 02.01.2025 року, а 14.01.2025 була створена автоматична повістка та рекомендованим поштовим відправленням направлена за задекларованою раніше адресою ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Після того, як ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.01.2025 року, він змінив статус 02.03.2025 року на "порушник військового обліку", 02.03.2025 року сформовано і направлено звернення до органу поліції про розшук та доставлення громадянина, військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 23.05.2025 о 12.28 ОСОБА_1 був розшуканий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності скоєно 24.01.2025 року, у момент коли позивач не з`явився за повістко, яке зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення 09.05.2025 року, тобто правопорушення передувало в часі.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 09.05.2025 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було складено протокол №319 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, суть адміністративного правопорушення - 09.05.2025 року о 15.45 год під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся громадянин ОСОБА_1 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене ним адміністративне правопорушення, а саме не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.01.2025 року о 09.00 годині, по повістці №1943453, що була створена автоматично 14.01.2025 року на направлено за задекларованою раніше адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , рекомендованим поштовим відправленням 949. Повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14.00 годині "дата та місяць відсутній" 2025 року. ОСОБА_1 підписав особисто, в поясненнях зазначив, що порушником себе не вважає.

24.05.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн..

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.01.2025 року о 09.00 год. по повістці №1943453, що була створена автоматично 14.01.2025 року та направлена за задекларованою раніше адресою: АДРЕСА_2 , поштовим відправленням 949. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув. Правопорушення вчинено під час дії особливого періоду.

Цією постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Відповідно до абз. 5 п. 79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Форма повістки, розписки та їх зміст визначені в додатку 11 Порядку.

Згідно примітки до додатку 11 повістка вважається врученою: рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу; шляхом вручення під особистий підпис у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП законодавцем не встановлені.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З оскаржуваної постанови видно, що ОСОБА_1 не прибув 24.01.2025 року за викликом по повістці № 1943453.

Абзацом 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію закріплено правило, згідно якого у разі отримання повісткипро виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Неприбуття ОСОБА_1 в день визначений повісткою є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію у випадку отримання ним повістки про виклик, чи надання відомостей про належне його повідомлення про виклик та у свою чергу виявленням цього правопорушення, оскільки в силу п. 15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, саме керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки контролюють виконання заходів оповіщення, збору, призову та відправлення призваних на військову службу під час мобілізації громадян до місць проходження військової служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Судом встановлено, що датою скоєння правопорушення, що ставиться у вину ОСОБА_1 є 24.01.2025, тобто дата, на яку останній зобов`язаний був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, що також слідує зі змісту оскаржуваної позивачем постанови.

Таким чином, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за скоєне закінчився 24.04.2025.

Крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , станом на дату винесення оскаржуваної постанови мав відстрочку від мобілізації, відповідно до довідки долученої до матеріалів від 18.04.2025 видану начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Незважаючи на це, відповідачем поза строками накладення адміністративного стягнення, а саме 24.05.2025 було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах та не в спосіб визначений законом, що призвело до притягнення позивача до адміністративної відповідальності за спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Зважаючи на це, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 460 від 24.05.2025, винесена відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Що стосується судових витрат по справі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Так, між позивачем та АО "Міжнародний правовий захист" укладено договір № б/н від 02.06.2025 року про надання правничої (юридичної) допомоги.

Позивачем для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано Договору про надання правової допомоги від 02.06.2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №75.

Предметом спору у справі є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 17000 грн., в той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 10000, 00 грн.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 року у справі №810/1502/18.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зазначає, що поданий адміністративний позов містить невеликий обсяг та долучених додатків. За характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників вказана адміністративна справа є справою незначної складності.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Крім того, документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. згідно платіжної інструкції №29 від 03.06.2025.

Таким чином відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-77, 79, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, статтями 7,9,210-1, 235,245, 247, 215, 252,254,256, 268, 279, 280, 283, 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 460 від 24.05.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП- закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., а всього судові витрати в сумі 2711 (дві тисячі сімсот одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 07.07.2025 року.

Суддя