Справа № 755/20278/24
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/21/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить скасувати постанову від 24 лютого 2024 року, № 159 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 лютого 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 159 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 210 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 00,00 грн. У тексті постанови зазначається, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210 КУпАП, не перебував на військовому обліку з 2012 року.

Водночас, згідно даних військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 03 листопада 2006 року, ОСОБА_1 у період з 06 серпня 2012 року по 21 листопада 2018 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , а з 22 листопада 2018 року прийнятий на військовий облік

ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, відомості про неперебування ОСОБА_1 на військовому обліку не відповідають дійсності, відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності. З оскаржуваної постанови не вбачається, чи досліджувалося питання та чи знайшло воно в ході розгляду справи підтвердження, зокрема, що ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку з

2012 року. Оскаржувану постанову винесено без виклику та повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення. У тексті постанови відсутні будь-які відомості про факт повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження сповіщення особи належним чином та про відсутність клопотань від особи про розгляд справи за її відсутності або ж відкладення розгляду справи на іншу дату. Копія постанови ОСОБА_1 вручена не була, про що свідчить відсутність підпису правопорушника про отримання постанови.

В свою чергу, ОСОБА_1 виконав вимоги мобілізаційного законодавства, у лютому 2024 році прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 лютого 2024 року отримав направлення на огляд у лікарів ЛВК, тобто, перебував у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_16, надав свої документи, в тому числі інформацію про адресу фактичного місця проживання. 26 лютого 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав довідку військово-лікарської комісії про придатність до військової служби.

Також ОСОБА_1 не погоджується з тим, що відносно нього застосовано штраф у найвищому розмірі, передбаченому частиною другою статті 210 КУпАП, жоден із визначених статтею 33 КУпАП факторів при накладенні стягнення врахований не був.

З урахуванням викладеного позов просив задовольнити.

Також позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: просив витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінал постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 від 24 лютого 2024 року № 159.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бірюч О.В., про витребування доказів, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію постанови від 24 лютого 2024 року № 159 про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за частиною другою статті 210 КУпАП.

28 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Бірюч О.В., подала до суду клопотання про долучення доказів, просила долучити до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит від 26 листопада 2024 року № 1/5560 від ІНФОРМАЦІЯ_8 .

10 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

16 грудня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва надано відповідь на заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 грудня 2024 року.

24 грудня 2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто ознайомився з матеріалами справи № 755/20278/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи.

Копію адміністративного позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі засобами поштового зв`язку вручено відповідачеві 26 грудня 2024 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

27 березня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва повторно направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 копію ухвали від 26 листопада 2024 року про відкриття провадження у справі № 755/20278/24.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 26 листопада 2024 року повторно вручено відповідачеві 07 квітня 2025 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, вимоги ухвали про відкриття провадження у справі, в частині витребування доказів, не виконав.

Відповідно до частин п`ятої, восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до таких висновків.

До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Глухівським МРВ УМВС України у Сумській області 05 вересня 2003 року, що належить ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно штампів про реєстрацію місця проживання, що внесені до паспорту, ОСОБА_1 знятий з реєстрації місця проживання Відділом ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради

21 листопада 2018 року, водночас, 23 листопада 2018 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 03 лютого 2006 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлено, що ОСОБА_1 вибув з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 21 листопада 2018 року, про що проставлено відповідний штамп.

Зі штампу про прийняття на військовий облік, що міститься у військовому квитку, встановлено, що ОСОБА_1 прийнято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 22 листопада 2018 року.

Згідно із листом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 26 листопада 2024 року № 1/5560, за даними бази, громадянин ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_13 з

06 серпня 2012 року по 21 листопада 2018 року, 21 листопада 2018 року знятий з обліку у зв`язку з вибуттям в місто Київ. Облікова картка військовозобов`язаного знищена по закінченню терміну зберігання.

Із паперової копії електронного військово-облікового документа із за стосунку «ІНФОРМАЦІЯ_17» від

31 жовтня 2024 року встановлено, що станом на 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також міститься відмітка про своєчасне уточнення військово-облікових даних - 26 червня 2024 року, адресу місця проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Також до матеріалів справи долучено копію повістки від 23 лютого 2024 року про виклик

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії довідки військово-лікарської комісії від 26 лютого 2024 року № 147317 встановлено, що

26 лютого 2024 року проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 , визначено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби.

01 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з повідомленням про неможливість прибуття 04 березня 2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із хворобою. Додатково зазначив, що у зв`язку із категоричною незгодою із висновком ВЛК щодо придатності до військової служби, який, на думку позивача, не відповідає його стану здоров`я та самопочуття, має намір оскаржити такий висновок до вищестоящої військово-лікарської комісії.

Також з матеріалів справи встановлено, що 24 лютого 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 159 за справою про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку з 2012 року чим здійснив правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 210 КУпАП. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною другою статті 210 КУпАП, постановлено накласти на

ОСОБА_1 штраф у сумі 1 700,00 грн.

12 серпня 2024 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Галай В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 лютого 2024 року

№ 159 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 3 400,00 грн на підставі частини другої статті 308 КУпАП.

Суд враховує, що до матеріалів справи не долучено копії матеріалів справи про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП, відповідачем таких документів не надано, позивач з клопотання про витребування доказів не звертався.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що ІНФОРМАЦІЯ_16 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_16 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_16.

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку встановлена статтею 210-1 КУпАП, відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 210 КУпАП (у редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга статті 210 КУпАП).

За частиною першою статті 210-1 КУпАП (у редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга статті 210-1 КУпАП).

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543)

За визначенням абзацу 5 частини першої статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року

№ 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від

03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від

24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Отже, станом на 24 лютого 2024 року на території України діяв правовий режим особливого періоду.

Як передбачено абзацу 5 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Частиною третьою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) ІНФОРМАЦІЯ_16 на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок від 30 грудня 2022 року № 1487), військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно з пунктом 23 Порядку від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року

№ 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_16, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Військовий облік здійснюється з урахуванням встановленого в Україні порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, а також підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники і військовозобов`язані працюють (навчаються).

З наведеного слідує, що військовозобов`язаний у випадку зміни місця про,живання зобов`язаний у визначений законом строк звернутися до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_16 з метою постановки на військовий облік за місцем свого проживання.

З матеріалів справи слідує, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало не перебування позивача на військовому обліку, чим порушено норму частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що 21 листопада 2018 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , у зв`язку із вибуттям у інше місце проживання, був знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 (раніше - ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

22 листопада 2018 року, тобто в межах встановленого законом семиденного строку, ОСОБА_1 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про що свідчить відповідний штамп у військовому квитку серії НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи.

Суд також враховує, що відповідного протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено, відповідачем не надано.

Таким чином, судом не встановлено порушення військовозобов`язаним ОСОБА_1 вимог статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 10 пункту 1 додатка

2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 в частині несвоєчасної постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

Отже, в ході судового розгляду факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210 КУпАП не встановлено.

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

За принципом презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210 КУпАП.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, із урахуванням установлених обставин, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог, скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 24 лютого 2024 року № 159 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028 гривень.

За приписом статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140,00 грн).

А за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211,20 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 виклала такий правовий висновок.

За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей

287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією від 18 листопада 2024 року № 7906-8041-5791-9089.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 132, 134, 143, 241-251, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від 24 лютого 2024 року № 159 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у сумі 1 700,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду виготовлено 07 липня 2025 року.

Суддя О.О. Хромова