Справа № 346/2111/25
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2111/25
Провадження № 2-а/346/83/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Насадик В. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2025 року в м. Підгайці, по вул. І. Мазепи, Тернопільського району Тернопільської області інспектором служби правопорядку та дорожнього руху (м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області) відділу поліції №1 (м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшим сержантом поліції Морозом Михайлом Ярославовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичну режимі серії «ЕНА» № 4544398. Даною постановою позивача визнано винним у порушенні правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме в порушенні п. 9.2 (б) ПДР України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач стверджує, що сигнал покажчика повороту відповідного напрямку увімкнено ним згідно з правилами ПДР України, а працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням через 2-3 кілометри від місця нібито вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення. Крім того, у поліцейських відсутні належні та допустимі докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи це, позивач вважає дії вказаного поліцейського протиправними, а постанову - незаконною, оскілька вина винесена з грубими порушеннями норм КУпАП, а саме статей 9Ю, 245, 251, 286 293 цього Кодексу. Тому позивач просив визнати оскаржувану постанову незаконною, скасувати її, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні підтримав викладену в позовній заяві позицію, вважає винесену постанову незаконною та просить її скасувати. Позивач також переконаний, що працівники поліції вчинили вищевказані дії для перевірки можливості доставлення його до одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з метою мобілізації.

Представник відповідача Куриляк Марія Григорівна в судове засідання не з`явилася, 16.06.2025 року до суду надійшов її відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки поліцейський зупинив транспортний засіб під керуванням позивача, представився останньому, проінформував про порушення ним ПДР України, попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому сторона відповідача цитує у відзиві на позовну заяву пункти 9.4 та 10.4 ПДР України.

Представник відповідача також зауважує, що до відзиву долучено відеозапис, який стосується вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, та просить розглянути справу без її участі (а. с. 19-24).

Суд, заслухавши позивача, вивчивши та оцінивши надані докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову № 320/25 винесено 20.04.2025 року, а 29.04.2025 року позивач подав даний позов (а. с. 1).

Враховуючи наведене, позивачем дотримано строк на оскарження даної постанови.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі тощо.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою серії «ЕНА» № 4544398 від 20.04.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що того дня о 14 год. 46 хв. в м. Підгайчці, по вул. І. Мазепи, Тернопільського району Тернопільської області він, керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Вказаними діями позивач порушив п. 9.2 (б) ПДР України (а.с.6).

Відповідно до п. 9.2 (б) цих Правил водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі у відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Зі змісту долучено до відзиву на позовну заяву відеозапису неможливо підтвердити факт вчинення позивачем інкримінованих йому дій, кваліфікованих поліцейським за ч. 2 ст. 122 КУпАП., оскільки цей відеозапис розпочинається з моменту, коли вказаний автомобіль під керуванням позивача вже зупинено поліцейським. Отже, встановити факт подачі чи не подачі сигналу світловим покажчиком повороту неможливо. Інших доказів до відзиву на позовну заяву не долучено.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача у відзиві на позовну заяву на пункти 9.4 та 10.4 ПДР України, оскільки в оскаржуваній постанові вказано, що позивач порушив п.9.2 (б) цих Правил.

Інша частина обгрунтувань заперечень у відзиві на позовну заяву не спростовує доводів позивача та зазначених висновків суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, представником відповідача вказаного обов`язку не виконано, адже не доведено правомірність свого, оскаржуваного позивачем, рішення та не спростовано вищевказані доводи позивача.

Тому на підставі викладеного суд доходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, ст. 19 Конституції України, ст. ст.44, 245,251,222, 236, 258, 283 КУпАП, керуючись ст.ст.12,19, 20, 77,121, 244-250,255,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4544398 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 20.04.2025 року інспектором служби правопорядку та дорожнього руху (м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області) відділу поліції №1 (м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшим сержантом поліції Морозом Михайлом Ярославовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.07.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.