Справа № 120/5186/25
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

07 липня 2025 р. Справа№120/5186/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 21.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків, шляхом:

- надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших (додаткових) підстав, що можуть свідчити про поважність пропуску такого строку з підтверджуючими відповідні обставини доказами та з урахуванням правових висновків, викладених в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

25.04.2025 представником позивача подано клопотання про виконання вимог ухвали суду від 21.04.2025.

В поданому клопотанні представник позивача просила суд поновити строк звернення до суду. Поряд із цим, в самому клопотанні було лише процитовано положення ст. 233 КЗпП України, а також висновки Верховного Суду щодо їх застосування. Також представником позивача процитовано правові висновки, викладені в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, які стосуються початку перебігу строку звернення до суду.

Таким чином, не дивлячись на те, що в поданому клопотанні представник позивача просила суд поновити строк звернення до суду, однак в самому клопотанні не було наведено обставин, що можуть свідчити про поважність пропуску позивачем такого строку з підтверджуючими відповідні обставини доказами та з урахуванням правових висновків, викладених в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

З огляду на це, ухвалою від 30.04.2025 вирішено продовжити строк виконання ухвали суду від 21.04.2025 на 5 днів з дня отримання даної ухвали суду від 30.04.2025.

14.05.2025 представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. В клопотанні представник позивача зазначила, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише після отримання відповіді на адвокатський запит.

Надаючи оцінку відповідним твердженням було враховано, що в матеріалах позовної заяви дійсно наявна відповідь відповідача на адвокатський запит представника позивача, яка датована 28.12.2024.

Поряд із цим, до суду даний адміністративний позов поданий 15.04.2025 (дата подання до відділення поштового зв`язку), тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Втім, в матеріалах позовної заяви відсутні докази на підтвердження дати отримання представником позивача відповіді на адвокатський запит.

Таким чином, вказуючи про те, що позивачу стало відомо про порушення своїх прав з дати отримання відповіді на адвокатський запит, представник позивача не долучила жодних доказів на підтвердження дати отримання такої відповіді.

З огляду на викладене, ухвалою від 19.05.2025 продовжено строк виконання ухвали суду від 21.04.2025 на 5 днів з дня отримання ухвали суду від 19.05.2025.

28.05.2025 представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якому представник позивача просить поновити строк звернення до суду.

Разом із тим, за своїм змістом, клопотання від 28.05.2025 є ідентичне клопотанню, яке було подане представником позивача 25.04.2025, та містить лише загальне цитування положень ст. 233 КЗпП України, а також висновків Верховного Суду щодо їх застосування. Також представником позивача процитовано правові висновки, викладені в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, які стосуються початку перебігу строку звернення до суду.

Наведені вище обставини свідчили про виконання позивачем вимог ухвали від 21.04.2025 про залишення позовної без руху не в повному обсязі.

Втім, ухвалою від 02.06.2025 вирішено продовжити строк виконання ухвали суду від 21.04.2025 на 5 днів з дня отримання ухвали суду від 02.06.2025.

20.06.2025 представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. В клопотанні представник позивача зазначила, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише після отримання відповіді на адвокатський запит.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню, варто зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, в редакції, що була чинною до 19.07.2022, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із вимогами, які стосуються виплати грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 18.07.2022.

Що ж до періоду з 19.07.2022 по 20.05.2023, то варто врахувати, що 19.07.2022 набув чинності Закон України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення (виплати) заробітної плати (її складових).

Відтак починаючи з 19 липня 2022 року у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Водночас після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України установлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця, за період з 01 лютого 2020 року по 30 березня 2023 року було предметом дослідження Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

У вказаній справі Судова палата Верховного Суду вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків:

Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року N 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року."

Отже, Судовою палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 наголошено, що період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

У зв`язку з цим зроблено висновок про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (в частині вимог за період з 19 липня 2022 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Виходячи з цього, Судова палата зазначила, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Як видно з матеріалів позовної заяви, наказом від 02.07.2024 №184 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02.07.2024.

Разом з тим до матеріалів позовної заяви долучено лист відповідача від 28.12.2024, зі змісту якого видно, що він наданий у відповідь на звернення представника позивача від 26.12.2024, у тому числі про виплату спірного грошового забезпечення позивача.

Тобто позивач (його представник) був належним чином обізнаний про обсяг нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, після отримання листа відповідача від 28.12.2024.

Натомість до суду з даним позовом представник позивача звернулася лише 16.04.2025, тобто із пропуском строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Відповідний строк також є пропущеним навіть у випадку врахування термінів доставки поштових відправлень, у випадку, якщо відповідь від 28.12.2024 була направлена представнику позивача не на її електронну адресу, а засобами поштового зв`язку.

За таких обставин слід дійти висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення, починаючи з 19 липня 2022 року.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене позовну заяву, в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 19.07.2022 необхідно повернути позивачу у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

При цьому, позовні вимоги що стосуються періоду з 27.02.2022 по 18.07.2022 підлягають розгляду судом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 19.07.2022, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна