Справа № 458/620/25
Суддя: Волинець М. З.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 м. Турка

Справа № 458/620/25

Провадження №2-а/458/22/2025

Турківський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Волинець М.З.

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Миньо М.М.,

відповідачі: Відділення поліції №2 Самбірського

районного відділу поліції ГУНП у

Львівській області,

ГУ НП у Львівській області,

представник відповідачів Бринь М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо М.М., подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області та Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4926620 від 09.06.2025 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 09.06.2025 близько 00:30 год. він ще з кількома особами їхали у транспортному засобі ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_1 . За кермом була інша особа, яка була власником даного ТЗ. Біля автозаправної станції, що розташована по дорозі з м. Турки до смт. Бориня недалеко до в`їзду у м. Турка, даний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, які оформили адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП на водія даного транспортного засобу і відсторонили його від керування даним транспортним засобом. Після цього працівники поліції та водій залишили місце події; водій даного ТЗ перебував у розшуку ТЦК, тому його повезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Коли працівники поліції поїхали з місця події, позивач та інші пасажири даного ТЗ залишилися очікувати на цьому ж місці, оскільки вже була комендантська година. У подальшому повз даний ТЗ проїжджав інший транспортний засіб, який рухався із заправки, водій якого повідомив, що автомобіль, у якому до цього був пасажиром позивач, припаркований таким чином, що не дає можливості водіям при виїзді із заправки огляду праворуч, його треба перепаркувати. Тому позивач разом із іншими присутніми особами попхали автомобіль ближче до краю дороги, при цьому не заводячи його, а позивач не вчиняв технічних дій, тобто не натискав педаль газу, та не чіпав коробку передач на даному транспортному засобі. В цей час під`їхав інший патруль поліції. Працівники поліції, встановивши особу позивача через базу ІПНП, запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння, а після того, як позивач відмовився, повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, після чого працівники поліції залишили місце події. Водночас, позивачу не було запропоновано пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Про те, що відносно позивача буде винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, йому не повідомляли, і такої постанови при ньому складено не було. Розгляду справи про адміністративне правопорушення не відбувалося, процедури винесення постанови не було дотримано, оскільки самої процедури розгляду справи не відбулося. Позивач не знав про складання щодо нього оскаржуваної постанови, а дізнався про це через сповіщення з додатку «Дія». Копію постанови він не отримував, копію оскаржуваної постанови отримав 19.06.2025 на адвокатський запит його представника.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за те, що керуючи транспортним засобом ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4926620 від 09.06.2025 підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 20.06.2025 відкрито провадження у справі, з урахуванням того, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 19.06.2025 та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

Справа призначалась до розгляду на 30.06.2025, проте з урахуванням клопотання представника відповідача розгляд справи відкладено на 08.07.2025.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Миньо М.М. надали пояснення аналогічні до обставин і фактів, які наведені в позовній заяві, просили адміністративний позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області, що дійсно 09.06.2025 близько 01:41:00 в м. Турка позивач керував транспортним засобом, будучи позбавлених права керування таким, внаслідок чого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Просив долучити до матеріалів справи примірник оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4926620 та DVD-R диск, на якому зафіксовано правопорушення.

Обставини, які встановив суд та зміст спірних правовідносин.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.06.2025 серії ЕНА №4926620, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 09.06.2025 о 01:41 год. по вул. Івана Франка в м. Турка водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а), ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вважаючи постанову поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, а притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, позивач просив її скасувати та закрити провадження у справі.

Під час судового розгляду було оглянуто та досліджено представлену представником відповідача відеофіксацію адміністративного правопорушення, про те на ній зафіксовано правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, при цьому не зафіксовано жодних фактів щодо вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, що є предметом спору в розглядуваній справі.

Позиція відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Норми права, які застосував суд вирішуючи спір, та мотиви їх застосування.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з керуванням транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену відповідачем постанову у справі про адміністративне правопорушення та долучений під час судового розгляду відеозапис.

Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення, серед іншого, транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) та технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 № 524/9716/16-а.

Додатково суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідачем технічного засобу, яким здійснено відеозапис не зазначено, як і не зазначено, що до постанови додається відеозапис недотримання позивачем ПДР, таким чином, такий доказ не є належним.

Разом з тим, під час судового розгляду було оглянуто та досліджено представлену представником відповідача відеофіксацію адміністративного правопорушення, про те на ній зафіксовано правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, при цьому не зафіксовано жодних фактів щодо вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, що є предметом спору в розглядуваній справі.

Таким чином, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а саме щодо порушення останнім п.2.1.а Правил дорожнього руху, та керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 дійшов висновку, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ПДР, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн. Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 74, 77, 139, 241, 246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4926620 від 09.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, -скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження).

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: 82500, м. Турка, вул. В.Стуса, 14, Самбірський район, Львівська область;

Головне управління Національної поліції у Львівській області: адреса місця знаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, .

Рішення проголошено та підписано 08.07.2025.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ