Справа № 149/2082/25
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2082/25
Провадження №2-а/149/82/25
Номер рядка звіту 129
У х в а л а

07.07.2025 м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Робак М. В. , отримавши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з адміністративним позовом до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки про існування оскаржуваного рішення ОСОБА_1 стало відомо з матеріалів виконавчого провадження 23.06.2025 року. Оскільки раніше про наявність оскаржуваного рішення позивачу не було відомо, просить строк звернення до суду з адміністративним позовом поновити.

Дослідивши матеріали, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови.

За приписами ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

За змістом ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Також у рішенні ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби .

Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що 17.06.2025 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного штрафу згідно постанови тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №124 від 30.01.2025 в подвійному розмірі - 34000 грн та 23.06.2025 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Разом з тим, в матеріалах позову міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення саме 30.01.2025 року, оскільки надавав письмові пояснення.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

За загальним правилом, у разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, істотне значення має саме момент, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Щоб переконатись, що особа могла і повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод, інтересів), суд повинен установити обставини, які б беззаперечно свідчили, що обізнаність особи була ймовірною, а ступінь ймовірності був високим і достатнім для висновку, що строк звернення до суду особа пропустила з поважних причин.

Суб`єктивне власне розуміння правових наслідків акта, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом. Тому помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивача та його процесуальної бездіяльності (Постанова ВП ВС від 17.04.2025 року у справі № 990/20/25).

Будь-яких доказів, які б об`єктивно перешкоджали позивачу прибути на розгляд справи 30.01.2025 року останній не надав, як і доказів, які перешкоджали йому дізнатись про результати винесеного рішення суб"єктом владних повноважень та оскаржити його протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Не отримання оскаржуваної постанови позивачем, однак обізнаність про дату розгляду справи відносно нього в даному випадку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З оглядуна викладене,на підставі123,169КАС України, дана позовна заява підлягає залишенню безруху з наданням позивачу строку не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення виявлених недоліків. Недоліки можуть бути усунуті позивачем шляхом подання до Хмільницького міськрайонного суду відповідних заяв, клопотань про поновлення пропущеного строк з інших підстав і відповідних доказів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позов подано із пропущенням строку звернення до адміністратвиного суду, позивачем не доведено поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду, вважаю, що вказану позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.121, 123, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити, у зв`язку з неповажністю причини пропуску строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків терміном не більше десяти днів з дня вручення даної ухвали. Протягом цього строку позивач має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала в частині відмови у поновленні пропущеного строку може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: Марина РОБАК