Справа № 420/6554/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6554/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним дії т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу №17 від 05.02.2025 року;

скасувати п.4 наказу №17 від 05.02.2025 року тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , який передбачає накладення дисциплінарного стягнення на майора ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 протиправно видав наказ №17 від 05.02.2025 року яким на позивача накладено стягнення сувора догана. Позивач зазначає, що наказ №17 від 05.02.2025 року та нормативні акти, на які посилається Відповідач при прийнятті рішення про притягнення Відповідача до дисциплінарної відповідальності не конкретизовано які саме службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою позивачем виконувалися не сумлінного і не чесно, які перевірки не проведено, в чому полягає вжиття заходів до відшкодування матеріальних збитків, якщо факт встановлення збитків не встановлено результатами службового розслідування, в чому саме полягають завдані державі збитки та в чому взаємозв`язок між укладанням договорів та неналежною передачею речового майна по бухгалтерському обліку відносно якого відбувалося службове розслідування, якими саме діями, рішеннями, бездіяльністю Позивача порушено вимоги зазначених нормативно-правових актів.

Фактично наказ №17 від 05.02.2025 року містить посилання на порушення ряду нормативно-правових актів, які не можуть бути використанні при притягненні Позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки, по-перше не мають жодного відношення до предмету проведення службового розслідування, по-друге наказ містить посилання на нормативно-правові акти (Методичних рекомендацій №905, пункту 1.1 Правил №280), які не існують в правовій природі, та не розкривається їх зміст (який саме документ Відповідач мав на увазі) в частині невиконання функціональних обов`язків Позивача.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що за неналежне проведення інвентаризації, прийняттю майна на бухгалтерський облік з порушенням вимог нормативно-правових актів посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , а також за неналежний контроль з боку командування військової частини НОМЕР_2 та не вжиттю заходів щодо усунення недоліків, які були виявлені під час прийому речового майна з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2025 року № 17. Відповідач зазначає, що обставини здійснення позивачем дисциплінарного проступку належним чином встановлено в акті службового розслідування.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.05.2023 року відповідно до наказу №16 від 15.05.2023 року приступив до виконання обов`язків за вакантною посадою командира військової частини НОМЕР_2 , на якій перебуває по теперішній час.

Розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2024 №1528/6/10025 зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 провести службову перевірку за фактом розбіжностей які виникли під час зняття/передачі з бухгалтерського обліку з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 майно речової служби військових частин, а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

На виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2024 №1528/610025 військовою частиною НОМЕР_2 проведено службову перевірку.

Доповідною запискою від 05.11.2024 №7806 встановлений факт, викладений у розпорядженні тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: факт розбіжностей, які виникли під час зняття/передачі з бухгалтерського обліку з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 майно речової служби військових частин, а саме: A5833, НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_2 та особу, яка можливо вчинила дисциплінарне правопорушення стосовно облікування надлишків військового майна у військовій частині НОМЕР_2 при прийманні передачі з військової частини НОМЕР_3 .

За даним фактом щодо з`ясування обставин невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 службових обов`язків, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно господарської діяльності) від 05.11.2024 № 417 призначено службове розслідування.

Актом службового розслідування встановлено наступні обставини.

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2024 року № 328 "Про призначення службового розслідування" та наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про перенесення строку проведення службового розслідування" від 25.12.2024 №370 комісією у складі: голова комісії начальник групи планування мобілізаційного розгортання відділу логістики штабу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 ; члени комісії офіцер фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 було проведено службове розслідування стосовно посадових осіб військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_2 за фактом неналежної передачі речового майна з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 .

На підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника групи психологічного супроводу військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , яка проводила службове розслідування по факту розбіжностей, які виникли під час зняття та передачі з бухгалтерського обліку військового майна речової служби військової частини НОМЕР_3 до бухгалтерського обліку військового майна військової частини НОМЕР_2 , стало відомо про неможливість керівництвом військової частини НОМЕР_2 проводити службове розслідування відносно військоваослужбовців військової частини НОМЕР_7 та відповідно прийняти рішення щодо коригування даних бухгалтерського обліку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 05.12.2024 №356 за даним фактом було призначено службове розслідування.

Відповідно до розпорядження помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_8 , якому згідно Правил про організацію фінансового господарства військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (зі змінами) (далі Правила № 280) та окремого доручення Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1200 начальникам фінансового органу, як розпоряднику коштів другого рівня надано право приймати рішення щодо зарахування військових частин на фінансове забезпечення до інших військових частин. Військову частину НОМЕР_2 знято з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 з 01 липня 2023 року та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_9 у фінансово - економічному управлінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до розпорядження помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_10 від 24.07.2023 №760/15/18169 військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_11 , НОМЕР_5 знято з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_7 та зараховано їх на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01 серпня 2023 року.

Згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №370/6/4/3848 від 08.08.2023 з метою оперативного та належного забезпечення речовим майном особового складу військових частин ЗСУ, відповідно до розділу ІІ пункту 8 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (зі змінами): командиру військової частини НОМЕР_7 здійснити відкріплення по речовому забезпеченню військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ; командиру військової частини НОМЕР_2 здійснити прикріплення по речовому забезпеченню (за територіальним принципом) військових частин НОМЕР_13 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

На виконання вимог зазначених вище розпоряджень військовою частиною НОМЕР_3 складено акти приймання-передачі бухгалтерського обліку військового майна речової служби від військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 станом на 01.08.2023, а саме:

акт приймання-передачі бухгалтерського обліку № 1 (за військові частини НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_1 ) на суму 2 184 679,18 грн., в тому числі майно, видане особовому складу в особисте користування, на суму 1 630 607,84 грн.,

акт приймання-передачі бухгалтерського обліку № 4 (за військову частину НОМЕР_2 ) на суму 7 218 873,58 грн., в тому числі майно, видане особовому складу в особисте користування, на суму 2 126 652,69 грн.,

акт приймання-передачі бухгалтерського обліку б/н (за військову частину НОМЕР_1 ) на суму 159 953,58 грн.,

Загальна сума переданого майна речової служби складає 9 563 506,34 грн., в тому числі речового майна, виданого особовому складу в особисте користування, на суму 3 757 260,53 грн..

Зазначені акти скріплено підписами командирів і начальників фінансово - економічних служб військових частин НОМЕР_7 , НОМЕР_6 та печатками. Відмітки начальників речових служб військових частин про перевірку внесених даних в акти приймання-передачі бухгалтерського обліку відсутні, крім начальника речової служби військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на акті приймання-передачі бухгалтерського обліку майна речової служби військової частини НОМЕР_2 проставив відмітку "ознайомлений".

В актах приймання-передачі майна речової служби відсутні поіменні списки особового складу на майно, яке видано військовослужбовцям в особисте користування, тобто в графі "матеріально-відповідальна особа" значиться «особовий склад», без деталізації матеріально-відповідальних осіб.

В той же час речовою службою військової частини НОМЕР_3 було виписано речові атестати: на військову частину НОМЕР_2 - № 1 на суму 5 092 220,89 грн., на військову частину НОМЕР_1 - № 1/46 на суму 516 742,95 грн., на військову частину НОМЕР_11 - № 2/47 на суму 3 070,68 грн., на військову частину НОМЕР_5 - № 3/48 (майном не забезпечувалась). Загальна сума переданого майна за атестатами складає 5 612 034,52 грн. Майно, видане військовослужбовцям в особисте користування, згідно атестатів не передавалось. Також не відображено в атестаті військової частини НОМЕР_11 штампи, печатки на суму 495,50 грн.. Таким чином розбіжність між сумами в речових атестатах і сумами згідно актів приймання-передачі бухгалтерського обліку військового майна речової служби складає 3 951 471,82 грн.

Комісією, яка проводила службове розслідування встановлено, що перед відкріпленням військових частин НОМЕР_6 , НОМЕР_13 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 інвентаризація майна речової служби у військовій частині НОМЕР_3 не проводилась.

В порушення вимог п. І розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (далі Інструкція № 440), начальник речової служби військової частини НОМЕР_7 звірки даних обліку військового майна речової служби не проводив, своєчасно не надав до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_3 первинні документи для відображення їх за бухгалтерським обліком.

Порушення вимог Інструкції № 440 начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 прийнято на бухгалтерський облік військове майно речової служби за актами приймання-передачі бухгалтерського обліку від військової частини НОМЕР_3 , а не згідно атестатів речової служби, який є основним документом для постановки на облік.

В меморіальному ордері № 17 за серпень 2023 року бухгалтерською довідкою відображено нарахування амортизації на інші необоротні активи в сумі 1 036 146,74 грн.. Згідно актів приймання-передачі бухгалтерського обліку майна речової служби бухгалтерські проводки з зазначенням відповідних субрахунків військовою частиною НОМЕР_7 не відображено, акти вводу в експлуатацію інших необоротних активів відсутні, тож і підстав для нарахування амортизації у бухгалтера не було.

У військовій частині НОМЕР_2 в меморіальному ордері № 17 за вересень 2023 року проведено за бухгалтерським обліком майно речової служби військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_12 за актами приймання-передачі на суму 2 170 603,73 грн., хоча в самому акті приймання-передачі сума складає 2 184 679,18 грн. (в тому числі печатки штампи військової частини НОМЕР_11 на суму 495,50 грн.).

Комісією встановлено, що в порушення вимог п. 1.3 Методичних рекомендацій з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 905 (далі Методичні рекомендації № 905) при постановці на бухгалтерський облік майна речової служби у військовій частині НОМЕР_2 фінансово-економічною службою за бухгалтерським обліком оприбутковано майно, яке не відповідає обліку речової служби.

В порушення вимог п.1.5 Методичних рекомендацій № 905 у бухгалтерському обліку військової частини НОМЕР_2 не забезпечено відображення повної та достовірної інформації про військове майно за матеріально-відповідальними особами.

Так, речове майно, передане на бухгалтерський облік військовою частиною НОМЕР_7 і зазначене в актах приймання-передачі бухгалтерського обліку майна речової служби, як видане на особовий склад, ні за якими матеріально-відповідальними особами в військовій частині НОМЕР_2 не закріплялось. Це відбулось з причини не надання військовою частиною НОМЕР_3 відомостей з поіменним списком військовослужбовців, які отримали майно особистого користування.

Згідно Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі Положення № 879), інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення залишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку. Суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов`язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження.

В порушення вимог пунктів 5, 6 Положення № 879, під час річної інвентаризації за 2023 рік у військовій частині НОМЕР_2 речове майно, видане особовому складу, не перевірялось.

Актом службового розслідування встановлено, що виходячи з матеріалів службового розслідування вина командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 виражається у формі відсутності належного контролю за станом справ в службах забезпечення військової частини.

Своїми діями командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_7 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів:

статті 16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

абзац 25, 27, 30 стаття 67 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої командир зобов`язаний здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки;

керувати фінансовою діяльністю бригади, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом,

організувати бухгалтерський облік військового майна (у тому числі непорушного запасу) та знати вартість утримання військової частини;

вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині;

статті 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України абзацу 2,3 статті 3.1.3 Наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 відповідно до якої командир при виявленні втрат нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів порушувати кримінальну справу та проводити дізнання.

п.2.1 Методичних рекомендацій № 905, п. 1.1 Правил № 280

2.1 Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку у військовій частині та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого строку несе командир військової частини шляхом видання відповідних наказів.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність та недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків.

В акті службового розслідування комісія рекомендує за порушення вимог статті 16, абзац 25, 27, 30 стаття 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; абзацу 2,3 ст.3.1.3., Наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, п.2.1. Методичних рекомендацій №905 n 1.1 Правил №280 майора ОСОБА_6 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 17 від 05.02.2025 року про результати службового розслідування за фактом неналежної передачі речового майна з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 Позивача за порушення вимог статті 16, абзац 25, 27, 30 стаття 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 2,3 статті 3.1.3. Наказу Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, пункту 2.1. Методичних рекомендацій №905, пункту 1.1 Правил № 280 на майора ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та за його скасуванням звернувся до суду.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних постанов та дій відповідача, суд дійшов до таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове врегулювання дисциплінарної відповідальності військовослужбовців здійснюється на підставі Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України".

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями

За положеннями пунктів 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до пунктів 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно із пунктами 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до абзацу 5 статті 11, статті 16, абзаців 2, 4, 6, 9, 16, 24-26 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 28, 30, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Згідно ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний:

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників);

Відповідно до п. 2.3, 2.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.97 №300, командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Організація та ведення військового (корабельного) господарства (господарська діяльність) включає, зокрема:

планування та організацію роботи служб, підрозділів та об`єктів господарського, технічного і медичного призначення, а також безперервне управління та здійснення контролю за цією роботою;

витребування, одержання, підвезення, зберігання, видачу та витрату матеріальних засобів і коштів;

забезпечення правильної та безпечної експлуатації, зберігання і ремонту озброєння, бойової та іншої техніки і майна;

ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).

Згідно п. 3.1.3 Положення № 300 командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно-технічного, торговельно-побутового, квартирноексплуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів.

Відповідно до п.3.1.9 Положення № 300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); розробляти заходи по службах (службі) для внесення у річний господарський план, річний та місячний плани експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки; організовувати і контролювати їх виконання; знати наявність, стан, тактико-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової, іншої техніки у підпорядкованих службах (службі) та вміти організувати їх експлуатацію і ремонт.

Відповідно до п.67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир окремого батальйону зобов`язаний: знати про дійсний стан справ у підрозділах і здійснювати контроль за забезпеченням охорони державної таємниці; не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування; організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження.

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 21017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Пунктом 1 Порядку №608 встановлено, що цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до абзацу 15 пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Судом встановлено, що спірним Наказом № 17 від 05.02.2025 року про результати службового розслідування за фактом неналежної передачі речового майна з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 Позивача за порушення вимог статті 16, абзац 25, 27, 30 стаття 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 2,3 статті 3.1.3. Наказу Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, пункту 2.1. Методичних рекомендацій №905, пункту 1.1 Правил № 280 на майора ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

З наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2025 №17 вбачається, що Позивачем порушено вимогі статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка передбачає сумлінне та чесне виконання службових обов`язків, що визначає обсяг завдань, доручених за посадою, стаття 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме:

- абзац 25 здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки;

- абзац 27 організувати бухгалтерський облік військового майна (у тому числі непорушного запасу) та знати вартість утримання військової частини;

- абзац 30 вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині; ( факту встановлення нанесення матеріальних збитків військовій частині не встановлено в ході службового розслідування та посилання на зазначений абзац є абсурдним)

- стаття ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України;

- Статтею 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

- Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

- статті 3.1.3. Наказу Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, а саме:

- абзац 2 При виявленні втрат, нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів - порушувати кримінальну справу та проводити дізнання.( не встановлено в ході службового розслідування);

- абзац 3 Командир військової частини (з`єднання), яка має права юридичної особи, у межах своїх повноважень та виділених коштів має право укладати господарські угоди або договори (додаток №1) та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів на пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини (з`єднання). За відсутності згаданих спеціалістів у військовій частині (з`єднанні) проекти угод (договорів) погоджуються з відповідним спеціалістом вищого військового органу.,

- пункту 2.1. Методичних рекомендацій №905, пункту 1.1 Правил №280.

З акту службового розслідування встановлено, що впорушення вимог Інструкції № 440 начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 прийнято на бухгалтерський облік військове майно речової служби за актами приймання-передачі бухгалтерського обліку від військової частини НОМЕР_3 , а не згідно атестатів речової служби, який с основним документом для постановки на облік. В меморіальному ордері № 17 за серпень 2023 року бухгалтерською довідкою відображено нарахування амортизації на інші необоротні активи в сумі 1036 146,74 грн.. Згідно актів приймання-передачі бухгалтерського обліку майна речової служби бухгалтерські проводки з зазначенням відповідних субрахунків військовою частиною НОМЕР_3 не відображено, акти вводу в експлуатацію інших необоротних активів відсутні, тож і підстав для нарахування амортизації у бухгалтера не було.

В порушення вимог п.1.3, п.1.5 Методичні рекомендації № 905 при знятті з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 майна речової служби військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_13 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_8 , начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_9 та начальником речової служби військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_10 не було забезпечено відображення відповідності бухгалтерського обліку частини обліковим даним речової служби.

В порушення вимог п.1.3 Методичних рекомендацій № 905 при постановці на бухгалтерський облік майна речової служби у військовій частині НОМЕР_2 фінансово-економічною службою за бухгалтерським обліком оприбутковано майно, яке не відповідає обліку речової служби.

В порушення вимог п.1.5 Методичних рекомендацій № 905 у бухгалтерському обліку військової частини НОМЕР_6 не забезпечено відображення повної та достовірної інформації про військове майно за матеріально-відповідальними особами.

Так, речове майно, передане на бухгалтерський облік військовою частиною НОМЕР_3 і зазначене в актах приймання-передачі бухгалтерського обліку майна речової служби, як видане на особовий склад, ні за якими матеріально-відповідальними особами в військовій частині НОМЕР_2 не закріплялось. Це відбулось з причини не надання військовою частиною НОМЕР_3 відомостей з поіменним списком військовослужбовців, які отримали майно особистого користування.

В порушення вимог пунктів 5, 6 Положення № 879, під час річної інвентаризації за 2023 рік у військовій частині НОМЕР_2 речове майно, видане особовому складу, не перевірялось.

Актом службового розслідування встановлено, що не проведення інвентаризації та звірки між речовою і фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_3 на момент передачі бухгалтерського обліку речової служби у військову частину НОМЕР_2 призвело:

викривлення бухгалтерського обліку у військовій частині НОМЕР_2 ;

відсутність керівництва діяльністю підпорядкованих підрозділів командирами військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_2 та начальниками логістичного забезпечення заступниками командира військових частин;

відсутність щоденного проведення звіряння наявності коштів і матеріальних цінностей з даними обліку;

відсутність рапортів начальника речової та начальників фінансово-економічної служб до керівництва військових частин про можливі розбіжності по особовому складу та розбіжність між обліком речової служби та фінансово-економічною службою.

Суд зазначає, що позивач був зобов`язаний знати стан справ по службам та вживати необхідних заходів, щодо усунення виявлених недоліків, як командир військової частини НОМЕР_2 .

Виходячи з вищенаведених обставин, за неналежне проведення інвентаризації, прийняттю майна на бухгалтерський облік з порушенням вимог нормативно-правових актів посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , а також за неналежний контроль з боку командування військової частини НОМЕР_2 та не вжиттю заходів щодо усунення недоліків, які були виявлені під час прийому речового майна з бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2025 року № 17.

Надаючи оцінку посиланню позивача на пропущення строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ч.2 ст.87 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Виданню оскаржуваного наказу передувало проведення службового розслідування тимчасово виконуючим обов`язки начальника групи психологічного супроводу військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_11 , яке було проведено на підставі розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2024 № 1528/6/10025 щодо аналізу доповідей за результатами проведених звірок між фінансово-економічними службами та службами забезпечення військових частин.

Вказаним розпорядженням зазначено, що звірка по речовій службі проведена 25.09.2024, розбіжності в обліку з 01.08.2023 не усунуті. Командиру військової частини НОМЕР_2 за фактом розбіжностей під час звірки, які повторюються на протязі тривалого часу поставлено завдання призначити службову перевірку та надати матеріали службової перевірки та витяги з наказів до відділу логістики штабу військової частини НОМЕР_1 в термін до 05.11.2024.

Доповідною запискою молодшого лейтенанта ОСОБА_5 від 03.11.2024 №7806, яка проводила службову перевірку у військовій частині НОМЕР_2 , встановлено, що Акт прийому-передачі бухгалтерського обліку військового майна був основною і єдиною підставою для фінансово-економічної служби, майно було поставлено на облік згідно цього акту, підстав для неприйняття його до обліку не було. Актом інвентаризації військового майна та узагальнення показників майнового стану речової служби військової частини НОМЕР_2 від 25.12.2023 надлишків та нестач не було виявлено. Перевіркою встановлено, що розбіжність ймовірно допущена ще до моменту передачі бухгалтерських надлишків від військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 . На підставі матеріалів проведеної службової перевірки наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.11.2024 № 417 призначено проведення службового розслідування за фактом розбіжностей, які виникли під час зняття/передачі з бухгалтерського обліку з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 майна речової служби військових частин, а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_2 .

В ході проведення службового розслідування молодшим лейтенантом ОСОБА_11 за фактом розбіжностей, які виникли під час зняття та передачі з бухгалтерського обліку військового майна речової служби військової частини НОМЕР_3 до бухгалтерського обліку військового майна речової служби військової частини НОМЕР_2 , стало відомо про неможливість проводити службове розслідування відносно військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 та відповідно прийняти рішення щодо коригування даних бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене строк накладення стягнення відраховується від моменту виявлення порушень службовою перевіркою від 03.11.2024.

Щодо посилання позивача на окремі недоліки проведення службового розслідування, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду в постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16, відповідно до яких порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків щодо його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, останні взагалі не впливають на його дійсність.

Так, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності суттєвих порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Так, у ході розгляду спірних правовідносин, суд вважає, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Такий висновок сформований на підставі належних та допустимих доказів, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення співмірним до вчиненого проступку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача і, як наслідок, відмови у задоволенні позовних вимог.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно із частинами першою-другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача та кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.