Справа № 640/7757/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/7757/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПОЛІЯ ГРУП» (вул. Крутий узвіз, 6/2А, м. Київ, 01004) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПОЛІЯ ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.03.2020 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Літвінова А.В.) від 06.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399, цю справу №640/7757/20 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 09.04.2025 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року прийнято до провадження справу, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано відповідача надати до суду: - актуальну інформацію станом на 14.04.2025 року з відповідними доказами щодо Головного управління ДПС у м. Києві (процесуальне правонаступництво, місця знаходження, код ЄДРПОУ); - відомості щодо знаходження на податковому обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПОЛІЯ ГРУП»; - відомості станом на 14.04.2025 року щодо сплати (несплати) ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» грошових зобов`язань визначених в оскаржуваних ППР. Зобов`язано позивача надати до суду: - актуальну інформацію станом на 14.04.2025 року з відповідними доказами щодо ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» (процесуальне правонаступництво, місця знаходження, код ЄДРПОУ); - відомості станом на 14.04.2025 року щодо сплати (несплати) ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» грошових зобов`язань визначених в оскаржуваних ППР.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Головного управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відносно ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» проведена позапланова невиїзна перевірка з метою дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово господарських взаємовідносин з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» за вересень 2017 року, за результатом якої акт №44/26-15-05-07-02-10/38812326 від 18.02.2020 року.

Відповідно до акту перевірки встановлено порушення: заниження податку на додану вартість за вересень 2017 року на загальну суму 39418 грн та ненадання витребуваних документів до перевірки.

На підставі акту перевірки складено податкові повідомлення-рішення (далі ППР) від 17.03.2020 року № та №, які представник вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, враховуючи наступне.

Представник позивача стверджує, що ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» дійсно отримано від контрагента ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» послуги, які були необхідні йому для провадження господарської діяльності.

Однак такі послуги сплачено новому кредитору ТОВ «НІД ОЛ» на підставі укладеного між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» та ТОВ «НІД ОЛ» договору про відступлення права вимоги №0107 від 12.09.2017 року. Отже позивачем виконано свої зобов`язання в повному обсязі.

На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача подав до Окружного адміністративного суду міста Києва відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що виявлено факти, які свідчать про недостовірність визначення позивачем даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», що містяться у податковій декларації з ПДВ за вересень 2017 року.

Основний договір між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» та ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» не надавався позивачем ані під час проведення перевірки, ані до позовної заяви.

Договір про відступлення права вимоги від 12.09.2017 №0107, на який посилається позивач, підписаний директором Отроховим Д.В. Однак, до 14.11.2017 року директором ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» був ОСОБА_1 . Тобто, договір 12.09.2017 №0107 підписано неуповноваженою особою, а тому не має юридичної сили.

Позивачем до перевірки не надано документів, які б фактично підтверджували надання ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» позивачу послуг з ремонтних робіт для магазинів АТБ. З урахуванням змісту і специфіки вказаних операцій, які передбачають наявність основних засобів, об`єктів оподаткування, спеціальних умов для надання робіт, встановлено відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» та ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» господарських операцій.

Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2018 у справі №761/11940/18, який набрав законної сили, ОСОБА_1 (директора ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України (Фіктивне підприємництво).

Таким чином, інформація щодо контрагента ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» свідчить про неможливість вчинення господарських операцій з ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» у перевіряємому періоді. Отже спірні ППР є правомірними, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» 26.06.2013 року зареєстровано юридичною особою з основним видом діяльності код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, з 27.06.2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п.78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 27.01.2019 №919, проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» з метою дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово господарських взаємовідносин з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» за вересень 2017 року.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт №44/26-15-05-07-02-10/38812326 від 18.02.2020 року, згідно з яким встановлено наступні порушення:

1) п.44.1 ст.44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, 1. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 39418 грн, в т.ч. за вересень 2017 року у сумі 39418 грн;

2) п. 44.1, п.44.6 ст.44, п. 85.2, п. 85.4 ст.85 ПК України щодо ненадання документів до перевірки.

На підставі висновку акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийняті ППР від 17.03.2020 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 49273 грн, в тому числі за основним платежем 39418,00 грн і штрафними санкціями 9855 грн та № про застосування штрафних санкцій на суму 510 грн.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем ППР, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції від 17.03.2020, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (п.198.1 ст.198 ПК України).

За змістом п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції від 27.02.2020, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (в редакції від 03.08.2018, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.

Правова позиція Верховного Суду зі спірного питання є сталою та послідовною, викладена, зокрема, у постановах від 15.11.2022 у справі №440/2831/19, від 19.12.2020 у справі №820/12033/15, від 21.01.2020 у справі №808/846/16, від 04.09.2018 у справі №809/1337/17, згідно якої господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Верховний Суд також у постанові від 24.06.2025 у справі №160/12121/23 зазначив, що платник податків зобов`язаний складати встановлені законодавством первинні документи на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами. Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат первинними документами покладається на платника.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд по цій справі на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду та вважає, що платник податків зобов`язаний складати встановлені законодавством первинні документи на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.

Згідно з актом перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» формувало податковий кредит від ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» (по податковій накладній від 01.09.2017 №15 на загальну суму 236 508 грн (ПДВ 39 418 грн) щодо ремонтних робот для магазинів АТБ. До перевірки договорів купівлі-продажу товарів (постачання послуг) не надано, про що складено акт ненадання документів від 11.02.2020 №139/26-15-05-07-02. Також не надано первинних документів, які б фактично підтверджували надання послуг щодо ремонтних робот для магазинів АТБ.

Разом з тим, позивачем не надано суду первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій, що мали місце між позивачем та ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», зокрема, основного договору, актів про виконання ремонтних робіт для магазинів АТБ із зазначенням обсягів та виду робіт, інших первинних документів підтверджуючих реальність здійснення операцій.

Отже реальний характер господарських операцій при виконанні вказаних вище договорів не підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

На підтвердження реальності господарської операції позивачем до суду надано лише копію договору про відступлення права вимоги №0107 від 12.09.2017 та платіжне доручення №97 від 12.09.2017 року, які не надавались до перевірки.

Суд вважає, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки.

Судом досліджено копію договору про відступлення права вимоги №0107 від 12.09.2017 та встановлено, що він укладений між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» (первісний кредитор) та ТОВ «НІД ОЛ» (новий кредитор), згідно з п.1.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить первісному кредитору і стає новим кредитором за актом виконаних робіт на ремонтні роботи для магазинів АТБ від 01.09.2017 року, укладеним між ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» та ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП».

Копію акту виконаних робіт на ремонтні роботи для магазинів АТБ від 01.09.2017 року, на який міститься посилання в договорі про відступлення права вимоги від 12.09.2017 року №0107, позивачем до суду не надано.

В п.п.3.1.2 договору про відступлення права вимоги №0107 від 12.09.2017 зазначено, що Додаток №1 до договору є невід`ємною частиною договору. Однак, Додаток №1 позивачем до суду також не надано.

Судом також досліджено копію долученого до позову платіжного доручення №97 від 12.09.2017, згідно якого ТОВ «МОНОПОЛІЯ ГРУП» сплачено на користь ТОВ «НІД ОЛ» 236508 грн. В графі «Призначення платежу» зазначено: «оплата по переуступке, згідно договору №0107 від 03.07.2017 року».

Однак, копії договору №0107 від 03.07.2017 року, на підставі якого здійснювалась оплата зобов`язань, позивачем до суду не надано.

Суд вважає, що ненадання позивачем акту виконаних робіт на ремонтні роботи для магазинів АТБ від 01.09.2017, Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №0107 від 12.09.2017, а також договору №0107 від 03.07.2017, на який міститься посилання у платіжному дорученні, свідчить про відсутність належного документального підтвердження реального характеру господарської операції, яка, за твердженням позивача, стала підставою для формування податкового кредиту.

Враховуючи відсутність первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій, що мали місце між позивачем та ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем п.44.1 ст.44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, 1. 201.1 ст. 201 ПК України.

При цьому, оскільки суд дійшов висновку про непідтвердженість первинними документами господарської операції, що є достатнім для обґрунтованості висновків контролюючого органу про порушення позивачем вказаних норм податкового законодавства суд враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справах «Салов проти України» та «Серявін та інші проти України», не надає оцінку іншим доводам відповідача.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 КАС України обов`язок та довів правомірність і обґрунтованість прийнятих 17.03.2020 року ППР № та №, чим спростував твердження позивача про порушення його прав.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПОЛІЯ ГРУП» (вул. Крутий узвіз, 6/2А, м. Київ, 01004, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.03.2020 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 49273 грн, в тому числі за основним платежем 39418,00 грн і штрафними санкціями 9855 грн та від 17.03.2020 № про застосування штрафних санкцій на суму 510 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.