Справа № 332/1905/25
Суддя: Сапунцов В. Д.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1905/25
Провадження №: 2-а/332/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д., секретаря судового засідання Горбань Є.Г, позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сухової Н.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Левицької Ю.В, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 480 за справою про адміністративне правопорушення від 22.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 16.04.2025 надійшла позовна заява адвоката Левицької Ю.В, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про скасування постанови № 480 за справою про адміністративне правопорушення від 22.07.2024, в якій позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2024 № 480, якою ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною з таких підстав:

1)позивач не отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.06.2024, а таку повістку замість нього отримував рідний брат позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином позивач не був обізнаний про свій виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказану дату.

2)розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

3)неявка особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 розгляд справи про адміністративне правопорушення була обумовлена поважними причинами, а саме у зв`язку із необхідністю проходження позивачем медичних процедур.

4)факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підтверджено належними та допустимими доказами.

До позовної заяви додано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови № 480 за справою про адміністративне правопорушення від 22.07.2024, мотивоване тим, що позивач вказану постанову на руки не отримував, а фактично про оскаржувану постанову позивачу стало відомо лише 10.04.2025 після відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. Також відповідача було зобов`язано надати до суду копії усіх матеріалів, на підставі яких була прийнята оскаржувана постанова, докази вручення копії оскаржуваної постанови позивачу (за наявності).

12.05.2025 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву та наступні витребувані документи: копію справи № 480 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в якій міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2024 року № 480, копія паспорту та ІНН позивача із застосунку ДІЯ, копія рапорту, копія розписки про отримання повістки, копія звернення на доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, копія витягу з наказу про оповіщення військовозобов`язаних від 01.06.2024 № 116, копія фото даних з E-health, копія постанови по справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2024 року № 480, копія супровідного листа до постанови, копію акту про відмову від отримання постанови.

Відповідно до відзиву, відповідач зазначив, що справа про адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 була розглянута у відповідності до діючого законодавства, ОСОБА_1 був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином.

07.06.2024 року було проведено оповіщення військовозобов?язаних, у тому числі і громадянина ОСОБА_1 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.06.2024 № 116 «Про проведення оповіщення військовозобов?язаних».

При проведенні оповіщення ОСОБА_1 отримав повістку про прибуття 10.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення призначення на особливий період. Повістку отримав під особистий підпис в день проведення оповіщення 07.06.2024 року. Однак, в призначений день, а саме: 10.06.2024 року громадянин ОСОБА_1 в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану» не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про дату, час та місце прибуття був повідомлений особисто, що підтверджується підписом на корінці повістки № 312 ГО.

Про наявність поважної причини не прибуття за викликом громадянин не повідомив. До ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили документи, які підтверджують наявність підстав для надання відстрочки чи будь які інші поважні причини не явки.

За порушення законодавства про оборону, про військовий обов?язок і військову службу, про мобілізаційну підготовку та мобілізацію на підставі рапорту штаб-сержанта третьої категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 головного сержанта ОСОБА_2 до Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області було направлено Звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) 210, 210-1 КУпАП для складення протоколів про адміністративні правопорушення від 13.06.2024 року за вих. №5289 у відповідності до статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Військовозобов?язаний ОСОБА_1 перебував в розшуку з18.06.2024 року.

18.07.2024 громадянина ОСОБА_1 було виявлено працівниками поліції ГУНП в Запорізькій області.

Цього ж дня стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_3 по факту правопорушення, відносно ОСОБА_1 був складений протокол № ?480 про адміністративне правопорушення у відповідності до якого ОСОБА_1 , будучи військовозобов?язаним не прибув за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином своїми діями порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши при цьому адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Розгляд справи було призначено на 22.07.2024 року. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений своєчасно під особистий підпис в протоколі № 480 від 18.07.2024 року. Заяв, заперечень та клопотань з приводу розгляду справи 22.07.2024 чи переносу розгляду справи на іншу дату не надав. Копія Протоколу була вручена під особистий підпис ОСОБА_1 .

Для прийняття участі в розгляді адміністративної справи не прибув. Відповідно до наданих пояснень при складанні протоколу - не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом, так як повістку не отримував.

Щодо доводів позивача про неотримання повістки представник відповідача у відзиві зазначила, що в матеріалах справи наявна розписка про отримання повістки в якій зазначено, серед іншого паспортні дані та номер телефону позивача.

Щодо доводів позивача про неможливість вчасного прибуття з до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом, представник відповідача зауважила, що згідно наданих позивачем доказів, останній перебував на амбулаторному лікуванні, мав можливість вільного пересування, мав змогу повідомити про перебування на лікарняному чи прибути на розгляд справи.

Представником позивача адвокатом Левицькою Ю.В. до суду були надані заперечення на відзив, відповідно до яких представник позивача наполягає на тому, що ОСОБА_1 не отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на час розгляду справи знаходився на лікуванні.

Представником відповідача до суду були надані заперечення на відповідь на відзив, які є за своїм змістом є тотожними відзиву.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Висновки викладені Європейським судом у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідностідо ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так 07.06.2024 року було проведено оповіщення військовозобов?язаних, у тому числі і громадянина ОСОБА_1 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.06.2024 № 116 «Про проведення оповіщення військовозобов?язаних» (а.с. 83).

При проведенні оповіщення ОСОБА_1 отримав повістку про прибуття на 10.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення призначення на особливий період. Повістку отримав під особистий підпис в день проведення оповіщення 07.06.2024 року. Про дату, час та місце прибуття був повідомлений особисто, що підтверджується підписом на корінці розписки № 312 ГО (а.с.81).

До доводів позивача про те, що вказана розписка ним особисто не отримувалась, а отримувалась його покійним братом суд ставиться критично, так як окрім підпису особи, якій була вручена повістка, розписка містить посилання на номер та серію паспорта, номер телефону, які належать позивачу та які були підтверджені останнім у судовому засіданні. При цьому будь-яких інших належних доказів на спростування факту отримання позивачем повістки суду не надано.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Нормативним документом, що регламентує порядок складання протоколу територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки є Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024. (далі - Інструкція),

Так, відповідно до п. 4 розділу ІІ Інструкції, під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, серед переліку прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є право бути присутньою при розгляді справи та надавати пояснення. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Виходячи зі змісту форми протоколу (додаток № 1 до інструкції), у відповідній графі протоколу, для забезпечення реалізації особою прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП передбачені відповідні графи, де зазначається інформація про місце, дату та час розгляду справи та особі, яка притягується до адміністративної відповідальності надається можливість надати свої пояснення стосовно обставин справи..

Як вбачається зі змісту протоколу, протокол складався у присутності позивача ОСОБА_1 (а.с. 78).

Судом досліджено надану відповідачем копію протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2024 року № 480 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який був складений уповноваженою особою, стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_3 , відносно позивача - ОСОБА_1 (а.с.78 ).

Як встановлено зі змісту зазначеного протоколу, у графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 письмово зазначив, що він (мовою оригіналу): «….не получал повестки и поэтому не прибыл в ТЦК». Отже, на час складання протоколу, позивач ОСОБА_1 не повідомив уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що повістку замість нього отримував його брат. Проте, про таку обставину ОСОБА_1 зазначає вже у позовній заяві та в ході розгляду справи після смерті свого брата.

Відповідно до ч. 3ст. 22 Закону №3543 під час мобілізації військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Аналогічний обов`язок передбачений і ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з п. 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. У Додатку 2 такого Порядку визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (даліПравила військового обліку).

Сукупний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що відповідні вимоги за своєю сутністю є засобом контролю належного виконання громадянами України військового обов`язку, до складу якого входить, зокрема, дотримання та виконання правил військового обліку, встановлених законодавством, а відповідальність за порушення відповідних правил передбачена ст.ст.210,210-1 КУпАП.

Диспозиція ч. 3ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокремаст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Судом встановлено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 210-1 КУпАП стала та обставина, що позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

При цьому позивачем не надано суду інших переконливих доказів щодо неможливості його своєчасного прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, оцінюючи обставини події, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 210-1 КУпАП, з огляду на обсяг доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав і обставин, які у своїй сукупності свідчать, що позивачем було допущено порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 3ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях уповноваженої посадової особи відповідача, які слугують належною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи позивача про істотне порушення його прав під час процедури розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 2,5,19,25,90,168,246,258,293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов адвоката Левицької Ю.В, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2024 № 480 - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 : місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та проголошено 08.07.2025.

Суддя В.Д. Сапунцов