Справа № 405/1787/25
Суддя: Волоткевич А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/1787/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді Волоткевича А.В.,

секретар судового засідання Чала В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АВ № 00003911 від 07.01.2025 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування поданого позову зазначає, що 07.03.2025 відносно нього відкрито виконавче провадження ВП №77427976 від 07.03.2025. Підставою для відкриття виконавчого провадження є невиконання постанови АВ №00003911 від 07.01.2025. Зазначає, що фактично постанову про відкриття виконавчого провадження він отримав 25.03.2025. Тож, 25.03.2025 йому стає фактично відомо про існування спірної постанови АВ №00003911 від 07.01.2025. Так, дана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України серія АВ №00003911 від 07.01.2025 була винесена головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світланою Іванівною. Згідно із цією постановою належний йому транспортний засіб марки DAF ХF 105.510 - державний номерний знак НОМЕР_1 , 27.12.2024 о 11 год 26 хв на а/д Н-01 км 206+200, Черкаська обл. допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної довжини транспортного засобу на 10,720% (2,01 м ) при нормативно допустимій 18,75 м., за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Відповідно до постанови АВ №00003911 від 07.01.2025 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Він вважає дане рішення суб`єкта владних повноважень при винесенні постанови по накладення адміністративного стягнення АВ №00003911 від 07.01.2025 щодо нього незаконним та таким, що було прийняте із недотриманням норм матеріального права та порушенням норм. Крім того, вказує, що оскаржувана постанова направлена на його адресу, як фізичної особи, в той час коли мала бути направлена за юридичною адресою ТОВ «Агромаш-Р». Позивач зазначає, що транспортний засіб марки DAF XF 105.510 - державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до своєї технічної є вантажним автомобілем, який відповідно до п.22.5 ПДР України має допустимий габаритний параметр довжини - 19,5 м. Водночас, Відповідач безпідставно та без належних та допустимих доказів у своєму спірному рішенні зазначив, що допустимий габаритний параметр довжини для транспортного засобу складає 18, 75 м., як для автомобіля з напівпричепом та/або маршрутного транспортного засобу. З матеріалів справи, які містяться на офіційному сайті Державної служби України з безпеки на транспорті за посиланням: http://wim.dsbt.gov.ua/r/a/AB00003911/ ідентифікатор доступу FoV4QbSz7kmmp, чітко вбачається відсутність будь-який ознак того, що автомобіль має причеп. Транспортний засіб марки DAF XF 105.510 - державний номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив с/г техніку 27.12.2024 перевозив її на платформі, яка не має ознак причепу, а є невід`ємною частиною транспортного засобу, який за своєю технічною конфігурацією є цілісною конструкцією. Більш того, а ні з фотофіксації Відповідача, яка міститься на офіційному сайті, а ні зі спірної постанови взагалі неможливо встановити будь-які ознаки наявності причепу. Ні номерного знаку, ні марки, ні моделі причепу зазначено не було. Позивач звертає увагу суду, що в силу ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування у справах щодо визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень, такий обов`язок покладається на відповідача. Отже, Позивач обґрунтовано стверджує, що відповідач хибно визначив належний мені транспортний засіб, як такий, що перевозив напівпричіп та/або маршрутний, а відтак і нормативно допустимий габаритний параметр довжини має становити 19,5 м., а не 18,75 як хибно встановив Відповідач. У разі, якби Відповідач врахував категорію та тип транспортного засобу, а саме вантажний автомобіль, то згідно із вимогами п.22.5 ПДР України факти перевищення габаритних параметрів становив би не 2,01 м, а 1,26 м., що у відсотковому співвідношенні становило б не 10,72 %, а 6,46 %, що кваліфікується зовсім за іншою нормою права і передбачає штрафну санкцію не 17 000 грн, а 8 500 грн. Тож, в силу того, що відповідач припустився хибної кваліфікації категорії та типу транспортного засобу, що в результаті призвело до неправильного обрахування ступеня перевищення габаритного параметру довжини, і як наслідок застосування штрафної санкції винесеної не у спосіб встановлений законодавством. Рішення суб`єкта владних повноважень прийняте не у спосіб встановлений законодавством є незаконним, та таким, що порушує права позивача, а відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08.04.2025 залишено позовну заяву без руху (а.с. 30-31).

15.04.2025 до суду позивачем надано докази на усунення недоліків позову (а.с.33).

Ухвалою судді від 24.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

30.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зокрема, зазначено, що строк звернення до суду пропущено позивачем, оскільки оскаржувана постанова була скерована на поштову адресу, яка внесена до державних реєстрів Позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що в подальшому була вручена особисто. Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19, де вказано на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Враховуючи те, що положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України врегульовано наслідки недотримання позивачем процесуального строку, просить суд залишити позовну заяву без розгляду. Зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ №00003911 від 07.01.2025 вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 10, 10, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною, встановлено, що 27.12.2024 о 11 год 26 хв., за адресою Н-01, км 206+200, Черкаська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: довжини транспортного засобу на 10,720% (2.01 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18.75 м., відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. На фотознімках транспортного засобу DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 , чітко визначено контури транспортного засобу, на якому добре видно, що перевищення нормативної довжини стосується саме напівпричепа, а не вантажу. Це має принципове значення для правильної правової кваліфікації обставин справи. А також зазначаємо, що на фотознімку, зробленому під час вчинення адміністративного правопорушення, чітко простежуються зовнішні краї переднього та заднього габаритного ліхтаря, що також дозволяє визначити реальні контури транспортного засобу та підтвердити його фактичну довжину. Отже, зазначене підтверджує, що конструктивні особливості транспортного засобу, зокрема довжина напівпричепа, є визначальним фактором у виявленому перевищенні габаритних норм. Зазначене підтверджує, що перевищення габаритних параметрів зумовлене конструктивними характеристиками саме напівпричепа. Враховуючи це, просить суд об`єктивно оцінити обставини справи та взяти до уваги технічну специфіку транспортного засобу при ухваленні рішення. Так інформація щодо вимірювання міститься в інформаційній карті габаритно-вагового контролю, яка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. В інформаційній карті габаритно-вагового контролю відображено дані про кількість осей транспортного засобу, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, висоту, довжину, ширину транспортного засобу, перевищення габаритів, перевищення ваги, температуру повітря, повну масу, шинність, клас транспортного засобу, загальну масу транспортного засобу тощо. Згідно п. 22.4 ПДР вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил. "Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 ПДР (пп. «з» п. 30.3 ПДР). За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, згідно статті 132? КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність. Обставина фотофіксації причепу не має суттєвого значення, оскільки факт перевищення вагової норми зафіксовано автоматично. Доводи про неможливість встановлення марки, виду та номерного знаку транспортного засобу, який зафіксовано автоматично, спростовані наданими відповідачем до суду першої інстанції матеріалами адміністративної справи, з яким можна ознайомитись на сайті "Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі" за ідентифікатором доступу, зазначеному безпосередньо у спірній постанові. Враховуючи зазначене просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглядаючи заяву відповідача, яка викладена у відзиві на позов, про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У відзиві відповідач зазначає, що оскаржувана постанова була скерована на поштову адресу, яка внесена до державних реєстрів Позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що в подальшому була вручена особисто. В той же час, матеріали справи не містять доказів вручення оскаржуваної постанови відповідачу, а тому заява відповідача, яка викладена у відзиві на позов, про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, задоволенню не підлягає.

27.05.2025 та 17.06.2025 від позивача надійшли заяви про розгляд справи без його участі.

Позивач та представник відповідача участі в судовому засіданні не брали, сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Згідно з ч.4 ст.229 КАС Україна у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив таке.

Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00003911 від 07.01.2025 вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 10, 10, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик Світланою Іванівною, встановлено, що 27.12.2024 о 11 год 26 хв., за адресою Н-01, км 206+200, Черкаська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: довжини транспортного засобу на 10,720% (2.01 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18.75 м., відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн (а.с. 15).

При цьому, з даної постанови вбачається, що вимірювання довжини транспортного засобу здійснювалося технічним засобом WIM 10.10, яке має свідоцтва про повірку, які були чинними станом на день вчинення правопорушення (а.с. 78-83).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ТОВ «АГРОМАШ-Р» є власником транспортного засобу DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 (а.с. 16).

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Частиною другою ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених ст. 132-2 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених ст. 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого ст. 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 279-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року N 2344-III (далі Закон N 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону N 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 року N 3353-XII, (далі Закон N 3353-XII) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року N 2862-IV (далі Закон N 2862-IV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року N 1567 (далі Порядок N 1567).

За приписами пункту 14 Порядку N 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року N 30 (далі Правила N 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, Рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів: ширина 2,6 м; ширина сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху - 3,75 м; висота від поверхні дороги 4 м; висота від поверхні дороги транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35 м; довжина вантажного автомобіля - 19,5 м; довжина автопоїзда 22 м; довжина автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 м; довжина маршрутного транспортного засобу - 18,75 м; виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу 2 м.

В силу п. 4 Правил N 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення габаритних параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено ст. 48 Закону N 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до п. п. 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року N 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок N 879) габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку N 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до ст. 1 Закону N 2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року N 1174 затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі Порядок N 1174).

Згідно з п. 2 Порядку N 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п. 8 Порядку N 1174 автоматичні пункти встановлюються в місцях (на ділянках) руху вантажних транспортних засобів на: автомобільних дорогах загального користування державного значення за рішенням органу управління таких доріг; автомобільних дорогах загального користування місцевого значення за рішенням облдержадміністрацій; вулицях і дорогах у містах та інших населених пунктах за рішенням органу місцевого самоврядування.

Місця встановлення автоматичних пунктів погоджуються з Укртрансбезпекою.

Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року N 163.

Згідно з п. 12 Порядку N 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу;визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п. 13 Порядку N 1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п. п. 16, 17 Порядку N 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 Вимог до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, які є Додатком до Порядку N 1174, у місці установки вимірювального обладнання автоматичного пункту повинні бути здійснені заходи, які відповідають вимогам, наведеним в описі типу засобу вимірювання.

Згідно з п. 7, 9 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року N 163 засіб вимірювальної техніки повинен відповідати суттєвим вимогам, установленим у додатку 1, та вимогам, установленим у відповідних додатках 3-12, що стосуються даної категорії засобу вимірювальної техніки.

Засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року N 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі Порядок N 1197).

Відповідно до п. 1 Порядку N 1197 цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі належний користувач).

Згідно з п. 3 Порядку N 1197 підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: 1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; 2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; 3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; 4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); 5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; 6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху України, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Більш того, наземними транспортними засобами визнаються пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах (п. 1.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

У частині першій ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт зазначено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 року N 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 року за N 128/2568 (далі Правила N 363), визначено, що сідельний тягач це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306, причіп це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Судом встановлено, що габаритно-вагові контролі проводилися у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі Н-01, км 206+200, Черкаська область. При цьому, посадовими особами відповідача використовувалось вимірювальне обладнання автоматичного пункту прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі WIM 10.10. Представником відповідача до відзиву на позовну заяву надано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, які чинні на момент зважування.

Таким чином, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, номер сертифіката про його відповідність та повірку та строк його дії, що дає можливість його точної ідентифікації та технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року N 163, на підтвердження чого представником до суду були надані їх копії.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить даних про наявність транспортного засобу напівпричепу та будь-яких ідентифікуючих даних такого напівпричепу (марка, модель, державний номерний знак тощо).

Крім того, з фотодоказів правопорушення, вказаних в постанові та розміщених на відповідному Інтернет сайті встановлено, що транспортний засіб не можна ідентифікувати як автомобіль (тягач) з напівпричепом.

Додаткових доказів у доведення доводів, що транспортний засіб позивача є автомобілем (тягачем) з напівпричепом, відповідачем не надано.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що транспортний засіб DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 у даному випадку, за наявними у справі доказами, слід кваліфікувати як вантажний автомобіль до якого застосовується максимальне значення довжини вантажного автомобіля 19,5 м.

Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві стосовно того, що обставина фотофіксації причепу не має суттєвого значення, оскільки факт перевищення вагової норми зафіксовано автоматично, оскільки у даному випадку оскаржуваною постановою відповідача притягнуто до відповідальності не за перевищення вагової норми, а за перевищення довжини транспортного засобу.

Суд погоджується з позицією позивача про те, що у разі, якби відповідач врахував тип транспортного засобу, а саме вантажний автомобіль, то згідно із вимогами п.22.5 ПДР України факти перевищення габаритних параметрів становив би не 2,01 м, а 1,26 м, що у відсотковому співвідношенні становило б не 10,72 %, а 6,46 %, що кваліфікується зовсім за іншою нормою права і передбачає штрафну санкцію не 17 000 грн, а 8 500 грн.

Таким чином позивачем не правильно кваліфіковане правопорушення та накладено штраф у розмірі за межами штрафу передбаченого санкцією ч. 2 ст. 132-1 КУпПА, а саме: до позивача застосовано накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, в той час коли позивачем перевищено габаритні номри транспортного засобу DAF XF 105.510, ДНЗ НОМЕР_1 лише на 6,46 %.

При цьому судом враховується, що суд позбавлений можливості змінити кваліфікацію правопорушення, яке зафіксоване відповідачем в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін та інші проти України рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, враховуючи відсутність складу в інкримінованому позивачу адміністративному правопорушенні, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на користь позивача з Державної служби України з безпеки на транспортіза рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 2, 9, 72-90, 99, 205, 241-246, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АВ № 00003911 від 07.01.2025 відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспортіна користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ІКЮО 39816845.

Суддя Подільського районного

суду міста Кропивницького А. В. Волоткевич