Справа № 160/1864/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2025 рокуСправа №160/1864/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_2 ), в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати наказ Командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 12.07.2024 року № 247-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 , водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти з військової служби у відставку відповідндо п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" за підпунктом "а" (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі);
- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово вконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2024 року № 195 (по стройовій частині) в частині виключення із списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 , водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти;
- поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_3 ;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 25.07.2024 року по день поновлення на посаді, тобто за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із проханням дозволити йому проходження військової служби понад граничний вік у вказаній частині у строк до 01 жовтня року, що передує року досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі, а саме менше ніж за рік до виповнення йому 60 років, висловив бажання на її продовження. Однак наказом Командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " позивача було виключено зі списків особливого складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Позивач вважає протиправний наказ про його звільнення з військової служби у відставку за віком, оскільки він прийнятий без урахування його бажання продовження військової служби понад граничний вік. Позивач вказує, що відповідачами порушено вимоги пунктів 11.6, 11.7, 11.9, 12.6, 12.7, 12.8 Інструкції про організацію виконання Положеня про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2019 року № 170, а також вимог встановлених пунктами 224, 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України № 1153 від 10.12.2008 року.
Ухвалою суду від 07.02.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду та повернуто позовну заяву позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
06.05.2025 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 08.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Поновлено позивачу строк звернення з позовом до суду; витребувано від відповідачів документи.
25.05.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Військової частини НОМЕР_4 , в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначав, що Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.10.2023 № 331-ре ОСОБА_1 , солдата резерву 65 запасної роти військової частини НОМЕР_5 було призначено водієм зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 .
В порушення 11.2, Інструкції, ОСОБА_1 не прийняв рішення продовжувати військову службу понад граничний вік, шляхом подачі рапорту за підпорядкованістю командиру військової частини НОМЕР_5 (станом на 01.10.2023 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 ) з висловлюванням прохання продовжити військову службу понад граничний вік. Питання щодо залишення ОСОБА_1 на військовій службі понад граничний вік у строки передбачені Поденням та Інструкцією не розглядалися. Саме тому ОСОБА_1 не включено до плану звільнення з військової служби на наступний рік. Документи на звільнення військовослужбовців, які досягають граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк контракту про проходження військової служби, направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку Контракту про проходження військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до військової частини за місцем проходження військової служби у строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад, а також розрахунок військовослужбовців. Військовою частиною НОМЕР_2 від Військової частини НОМЕР_1 план звільнення щодо ОСОБА_1 отримано не було. Отримавши лише 08.07.2024 року за № 3084 клопотання військової частини НОМЕР_1 з проханням залишити солдата ОСОБА_1 на військовій службі понад граничний термін, враховуючи порушення строків передбачених Положенням та Інструкцією та інші обставини передбачені пунктом 219 Положення, командиром військової частини НОМЕР_2 було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 .
30.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам викладеним в позовній заяві.
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , відзив на позовну заяву не надав; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через систему Електронний суд.
Ухвалою суду від 26.06.2025 року повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 документи.
Однак, Військова частина НОМЕР_6 не виконала вимоги ухвали суду та не надала витребувані документи суду.
Розглянувши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 . 19.10.2022 року на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» був призваний на військову службу під час мобілізації.
Після призову на військову службу ОСОБА_1 був направлений для її проходження до Військової частини НОМЕР_7 , а в подальшому до Військової частини НОМЕР_5 .
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до командування в/ч НОМЕР_1 з питанням щодо можливого проходження військової служби у вказаній частині.
Командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено письмову згоду на ім`я командира в/ч НОМЕР_5 від 29.09.2023 року з проханням оформлення документів на переміщення за встановленим порядком.
03.10.2023 року позивачем було пройдено військово-лікарську комісію із встановленням висновку: обмежено придатний до військової служби, непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях та навчальних закладах.
Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №331-ре. від 26.10.2023 року ОСОБА_1 , солдата резерву 65 запасної роти НОМЕР_8 окремої механізованої бригади було призначено водієм зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти НОМЕР_9 окремого зенітного кулеметного батальйону (в/ч НОМЕР_1 ).
За направленням командира в/ч ОСОБА_1 , (на виконання вимог п.11.3 Інструкції, затвердженої наказом МОУ №170 від 10.04.2009 р.) 05.07.2024 року було пройдено повторну військово-лікарську комісію, результат висновку якої був аналогічним висновку ВЛК №6007 від 03.10.2023, на підставі якого Позивача було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 . А саме солдата ОСОБА_1 визнано придатним для проходження військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, вищих військових навчальних закладах, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони.
Командуванням військової частини НОМЕР_1 було подане клопотання до командира в/ч НОМЕР_2 (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») лише 08.07.2024 року за № 3084 з проханням залишити солдата ОСОБА_1 на військовій службі понад граничний термін .
Командуванням в/ч НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ») повернуло вказані вище документи без реалізації
12.07.2024 року наказом колмандира Військової частини НОМЕР_2 № 247-РС солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "а" (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №195 від 25.07.2024 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти, звільненого наказом командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.07.2024 року №247-рс визнано таким, що справи та посаду здав 25.07.2024 року та виключено зі списків особового складу частини.
З вказаними наказами ОСОБА_1 був ознайомлений 25.07.2024 року, про що повідомив свою незгоду командиру.
Слід зазначити, що командиром Військової частини НОМЕР_1 , 24.07.2024 року було видано письмову згоду на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про можливість розміщення військовослужбовця ОСОБА_1 в частині НОМЕР_1 на посаді водія зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти НОМЕР_9 окремого зенітного кулеметного батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з проханням оформлення документів на призов за контрактом у разі прийняття позитивного рішення.
27.07.2025 року ОСОБА_1 було виключено з військового обліку на підставі п.4 ч.б ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частинами другою, третьою статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за призовом осіб офіцерського складу (частина шоста статті 2 Закону № 2232-XII).
Згідно п.п. "а" п.2 ч.4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Граничний вік перебування на військовій службі встановлюється: для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу - до 60 років (п.7 ч.1 ст. 22 Закону № 2232-XII).
Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону № 2232-XII військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, встановлений частиною першою цієї статті, на строк до 5 років у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Згідно з пунктом 219 Розділу XI Положення «Залишення на військовій службі понад граничний вік» військовослужбовці, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання і за потреби Збройних Сил України можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі на строк до п`яти років.
Під час розгляду питання щодо залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік ураховуються: потреба Збройних Сил України; рівень командирської (професійної) підготовки; наукові ступені і вчені звання; досвід проходження військової служби у військових підрозділах, які направлялися за кордон; бойовий досвід; знання іноземної мови за стандартизованим мовним рівнем не нижче за "мінімально необхідний"; наявність освіти оперативно-тактичного або оперативно-стратегічного рівня (тільки для осіб офіцерського складу).
Відповідно до пункту 220 Положення питання про залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік порушується посадовими особами, які мають право видавати накази по особовому складу, і вище.
Згідно з пунктом 222 Положення рішення про залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі приймається:
для осіб офіцерського складу - Міністром оборони України;
для осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - посадовими особами, яким надано право їх звільнення з військової служби відповідно до пункту 225 цього Положення.
Отже, питання про залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік приймається відповідними посадовими особами з урахуванням приписів пункту 219 розділу XI Положення № 1153, а саме: висока професійна підготовка, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, потреба Збройних Сил України; рівня командирської (професійної) підготовки; бойовий досвід тощо.
Суд зазначає, що згідно п.п. "а" п.2 ч.4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, підлягають звільненню незалежно від їх бажання продовжувати військову службу, тобто бажання військовослужбовця не є вирішальним фактором при залишенні на військовій службі.
Суд виснуває, що підстав для обов`язкового залишення військовослужбовців на військовій службі понад граничний вік чинним законодавством України не передбачено, а прийняття такого рішення віднесено до дискреційних повноважень відповідного командира.
Суд зазначає, що позивач не визначив предметом позову протиправність дій (бездіяльності) або рішень відповідачів стосовно розгляду рапорту позивача про залишення на військовій службі понад граничний вік.
Одночасно суд зазначає, що порушення суб`єктом владних повноважень процедури прийняття рішення про звільнення позивача зі служби, зокрема, порушення пунктів 11.6, 11.7, 11.9, 12.6, 12.7, 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2019 року № 170, а також вимог встановлених пунктами 224, 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України № 1153 від 10.12.2008 року, не завджи має наслідком протиправність такого рішення, якщо таке порушення не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті.
Судом встановлено, що позивач на момент видання оскаржуваних наказів досяг граничного віку перебування на військовій службі.
За вказаних обставин, у відповідачів були правові підстави для звільнення позивача зі з військової служби у відставку на підставі підпункту "а" (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, в т.ч. витрати на правничу допомогу адвоката, покладаються на позивача; позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ.
Керуючись ст. 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_12 ) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін