Справа № 754/6847/24
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/6847/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Орендарчука М.П., за участю секретаря судових засідань Пізняк Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Манеляка Олега Борисовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про визнання дій службової особи протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди і судових витрат,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Жураковського Сергія Анатолійовича звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій службової особи протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди і судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.04.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Манеляком О.Б. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості дорожнього руху на 25 км/ год та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дії працівника поліції, який прилад вимірювання швидкості руху TruCam тримав у руках, позивач вважає протиправними, а отримані у такий спосіб докази недопустимими.

Зазначає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено його право на захист, оскільки відхилено клопотання про оголошення перерви для залучення захисника, а постанова по справі винесена суб`єктом владних повноважень за відсутності доказів.

Посилаючись на допущенні поліцейським порушення, просить суд скасувати постанову та стягнути із Державної казначейської служби України на його користь 40 000 гривень моральної шкоди, 30 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 15 000 гривень гонорару успіху.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надіслав до суду відзив, у якому зазначив про правомірність прийнятої поліцейським постанови та відсутність підстав для її скасування, оскільки позивачем було допущено перевищення максимальної швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, що підтверджено достатніми доказами. Щодо правомірності використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM, представник відповідача вказав, що даний прилад дозоляє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, мотоциклів. Виробник приладу TruCam застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази в суді у разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Лазерний вимірювач швидкості TruCamLTI 20/20 на підставі сертифікату від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012 зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Незважаючи на те, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 TruCam виключений із Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29411, виданого ДП «Укрметртестстандарст» від 13.11.2023 та чинного до 13.11.2024 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000804 є придатним до застосування, як у ручному, так і в автоматичному режимах.

Представник відповідача стверджує, що дії працівника поліції, який фіксував швидкість руху транспортного засобу позивача в ручному режимі є правомірними, оскільки прилад TruCam конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення представник відповідача у відзиві зауважив, що у визначених законодавством випадках, до якого віднесений і даний, допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що вимога позивача про визнання дій поліцейського протиправними не передбачена статтею 286 КАС України, а тому не може бути задоволена судом. Вказує, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди та не додано розрахунку моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена із дотриманням законодавчо визначеного порядку, позивачем не доведено протиправності дій поліцейського, його вини, факту заподіяння шкоди та причинно-наслідкового зв`язку, то у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити повністю.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у поданому 21.10.2024 до Христинівського районного суду Черкаської області клопотанні (відзиві) просив закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди, посилаючись на те, що дані вимоги не можливо розглядати в порядку адміністративного судочинства. Виходячи із приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. У зв`язку із чим представник відповідача просив закрити провадження у справі в цій частині, оскільки вимога фізичної особи про відшкодування їй моральної шкоди є спором про право цивільне і повинна розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Також вказав про відсутність підстав для стягнення із Державної казначейської служби України витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 гривень та гонорару успіху в сумі 15 000 гривень, позаяк процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть стягуватися шляхом пред`явлення позову, такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. А тому просив залишити їх за позивачем.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2024 адміністративну справу передано на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Постановленою 27.06.2024 ухвалою Уманський міськрайонний суд Черкаської області передав справу до Христинівського районного суду Черкаської області за підсудністю.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду та у ній відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. На адресу суду надіслав заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Манеляк О.Б судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.

Представник відповідача 2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань до суду не надіслав.

Представник відповідача 3 Державної казначейської служби України будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань до суду не надіслав.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи сторони у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає суду розглянути справу по суті.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

З матеріалів справи встановлено, що 30.04.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Манеляком О.Б. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості дорожнього руху на 25 км/ год та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідачем надано фото та відео із приладу TruCam, на якому зафіксовано автомобіль, швидкість із якою він рухається, а також дату, час, місце вчинення правопорушення. Посилання на дані докази містяться у відповідній графі бланку постанови, відтак вони є достатніми та допустимим для встановлення факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

Згідно із ч. 3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому перемитру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, дана стаття відноситься до технічних приладів, які працюють в автоматичному режимі, в даному випадку технічний прилад TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів.

У зазначеній адміністративній справі порушення позивачем правил дорожнього руху зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини, а тому доводи позивача стосовно того, що фіксування швидкості здійснювалось поліцейським, який тримав вимірювальний прилад в руках, що думку позивача, є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд вважає помилковими.

На думку суду, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить усі передбачені положеннями ст.283КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП, крім того постанова містить додаткову інформацію про транспортний засіб, визначену Інструкцією.

Будь-яких порушень при використанні приладу TruCam інспектором патрульної поліції судом не встановлено, а тому суд вважає, що позивач, керуючи транспортним засобом перевищив допустиму швидкості дорожнього руху на 25 км/ год., а спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідає вимогам статті 283 КУпАП та складена співробітником поліції без порушення вимог законодавства.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення вмотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Суд зазначає, що вказана технічна описка не впливає на суть вчиненого правопорушення і не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 вересня 2018 року по справі № 826/11623/16 (провадження №K/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018року по справі № 826/15341/15 (провадження № K/9901/19896/18) де зазначено, що в даному випадку позивач ніяким чином не спростовує факту порушення ним правил дорожнього руху, а основним посилання є відсутність відомостей в оскаржуваній постанові.

З даного приводу варто зазначити, що дійсно інспектором було допущено механічну описку під час винесення рішення у справі та помилково зазначено невірну швидкість, однак дана описка ніяким чином не впливає на суть вчиненого правопорушення. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Підсумовуючи вищенаведене, cуд дійшов висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами було доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також законність та обґрунтованість складенні відносно останнього постанови серії ЕНА №2035093 від 30.04.2024 року.

Згідно із ст.242КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена за наявності достатніх правових підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень судом не встановлено.

Працівником УПП у Вінницькій області, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України. При цьому, інспектор з`ясував всі обставини та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що є необґрунтованими та недоведеними.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову також не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди і судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 6, 9, 10, 77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 279-1, 291, 301-1 КУпАП, ст. 23,1167 ЦК України, Законом України «Про платіжні послуги» суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Манеляка Олега Борисовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про визнання дій службової особи протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди і судових витрат - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та оголошено 04.07.2025.

Суддя Михайло Орендарчук