Справа № 640/2336/21
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2025 року м. Рівне №640/2336/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - відповідач 1) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (надалі відповідач 2) про стягнення з Державного бюджету України через Відповідача-2 на користь позивача заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у сумі 450999,00 грн. по деклараціям за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню у розмірі 690745,11 грн.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду від 11.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №640/2336/21 визначено суддю Греська О.Р.

Ухвалою суду від 12.03.2025 прийнято адміністративну справу №640/2336/21 до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідна сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, Товариству не перерахована. Крім того, оскільки суму бюджетного відшкодування ПДВ у строки, встановлені Податковим кодексом України, не відшкодовано, позивач вважає що набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 Податкового кодексу України.

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало до суду відзив на позовну заяву у якому вказано на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач зауважив, що до казначейського органу інформація про узгоджені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по позивачу для здійснення бюджетного відшкодування не надходила, а відтак підстав для відшкодування немає.

Головне управління ДПС у м.Києві подало відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що чинним законодавством України не передбачено порядок ведення, механізм відшкодування сум ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру, що є причиною не включення ТОВ «Грейнвуд» до останнього. Крім того, нарахування пені позивачем згідно наведеного у позові розрахунку не включає в себе день погашення такої заборгованості, у зв`язку з чим таке нарахування нені є передчасним та не відповідає вимогам п.200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Позивачем подано відповідь на відзив ГУ ДПС у м. Києві. На переконання позивача, відповідачем не спростовані обґрунтування позовної заяви, а доводи останнього щодо відсутності нормативного регулювання порядку ведення, механізму відшкодування сум ПДВ є неналежними та такими, що не можуть стати підставою для відмови у задоволенні позову.

Головним управлінням ДПС у м.Києві подано письмові пояснення, у яких вказав про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Суд з`ясував зміст та підстави заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року із задекларованою сумою бюджетного відшкодування у розмірі 91250грн, за квітень 2015 року у розмірі 62291грн, за вересень 2015 року 328968грн.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за червень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №62/26-55-15-02/35035978 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за червень 2014 року».

Згідно цього акту перевіркою встановлено порушення вимог п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу ТОВ «ГРЕЙНВУД» безпідставно задекларовано суму податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок за червень 2014 року в розмірі 59740грн. Не встановлено порушень при відображенні ТОВ «ГРЕЙНВУД» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за червень 2014 року в сумі 31510грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 10.12.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 59740грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №826/3238/15 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 10.12.2014 №.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі №826/3238/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2015 залишено без змін.

У період з 19.11.2015 по 02.12.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань своєчасності, достовірності, повноти відображення показників в декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року, серпень 2015 року та за вересень 2015 року, за результатом якої складено довідку від 09.12.2015 №23/26-55-28-01/35035978. Цією перевіркою не встановлено порушень при достовірності декларування показників податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «ГРЕЙНВУД» за липень 2015 року, серпень 2015 року та за вересень 2015 року.

У період з 18.06.2015 по 19.06.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2015 року, за результатом якої складено довідку від 19.06.2015 №57/26-55-28-02/35035978. Цією перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «ГРЕЙНВУД» у податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 62291грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 у справі №826/5453/17 визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС України у місті Києві щодо розгляду заяв ТОВ «Грейнвуд» про відшкодування на його рахунок суми податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві скласти висновок про відшкодування ТОВ «Грейнвуд» податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року та подати їх Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі №826/5453/17 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено частково: змінено рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, виклавши абзац 3 його резолютивної частини наступним чином: «Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» сум податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року у розмірі 450 999,00 грн. У решті рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року залишено без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних відносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, у чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок №39).

Так, відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Поряд з цим, пунктом 6 Порядку № 39 встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

При цьому згідно пункту 7 Порядку № 39 орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, та протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

З матеріалів справи, зокрема, й зі змісту вказаних вище довідок про результати перевірки вбачається, що податковим органом при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не виявлено невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року. Загальна сума податку на додану вартість складає 450999,00 грн.

Суд звертає увагу, що в ході розгляду даної справи відповідачем 1 не надано суду доказів оформлення таких висновків та подання їх до органу казначейства. При цьому відповідачем 1 не наведено суду жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість та, відповідно, підставою для неподання відповідачем 1 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків про таке відшкодування.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 р. N 26 затверджено ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який визначає механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) за формою згідно з додатком.

Відповідно до пунктів 3, 4 формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства. Орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Суд наголошує, що відповідачем 2 не надано доказів внесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість про здійснення відшкодування ТОВ «Грейнвуд» податку на додану вартість червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року.

Поряд з цим, згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

На підставі аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що неподання органом державної податкової служби до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо неподання та несвоєчасного подання відповідачем 2 висновків до органу Державного казначейства України із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню позивачу з бюджету, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року та пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 червня 2014 року у справі №21-131а14.

В даному випадку відповідач 2 проти розміру та розрахунку пені у загальній сумі 690745,11грн., який проведений позивачем у позовній заяві, жодних заперечень не надав, а судом не встановлено невідповідності проведеного розрахунку положенням пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

У свою чергу, відсутність у Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011р. № 39, прописаного механізму бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення не є достатнім підґрунтям для висновку про відсутність даного способу захисту у національній правовій системі взагалі. До того ж, цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість та не регулює питання погашення простроченої заборгованості з відшкодування ПДВ.

Частиною першою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Суд зазначає, що суми податку, не відшкодовані або несвоєчасно відшкодовані платникам, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а отже пеня, яка нараховується на такі суми підлягає стягненню саме з Державного бюджету України, а тому з метою повного і ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне стягнути вищевказані суми саме з Державного бюджету України.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість по деклараціях з податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року у сумі 450999,00 грн та пеню у розмірі 690745,11 грн.

Стягнути на користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у розмірі 17126,16 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнвуд" (Печерській узвіз, 19, кв.1,Київ11,Центральна Частина Києва, Київ,01011. ЄДРПОУ/РНОКПП 35035978)

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (вул. Терещенківська, 11А,м. Київ,01024. ЄДРПОУ/РНОКПП 37993783) Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ,04116. ЄДРПОУ/РНОКПП 44116011)

Повний текст рішення складений 04.07.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО