Справа № 420/10165/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.03.2025 № 8021 -7453/Г-02/8-1500/25;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.1991 по 31.12.1996 та з 01.03.1997 по 30.09.2005 та здійснити перерахунок пенсії з 24.02.2025, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» №1218 від 13.12.2005;

стягнути сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалами суду:

- від 14.04.2025 року позовну заяву залишено без руху;

- від 28.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ст. 262 КАС України);витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються предмету та підстав позову.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком. При поданні зави про призначення пенсії, крім інших поданих документів, було надано довідку ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005 за період 1992-1996 роки. Головним управлінням ПФУ в Одеській області при призначенні пенсії, вищевказані довідки не були враховані для розрахунку розміру пенсії та розрахунку стажу, що призвело до зменшення її розміру. З метою добровільного врегулювання спору, позивач звернувся до управління з заявою про призначання та розрахунок пенсії з урахуванням наданих довідок. Однак управлінням відмовлено у врахуванні стажу та заробітку за вищевказаний період у зв`язку відсутністю підприємства за юридичною адресою. Позивач вважає, що відмова відповідача суперечить діючому законодавству та порушує його право на соціальне забезпечення, у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

12.05.2025 року на виконання ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало копії матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1

13.05.2025 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 24.02.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За заявою від 24.02.2025 та долученими документами, за екстериторіальним принципом, позивачу призначено з 24.02.2025 пенсію за віком відповідно до Закону, яку обчислено як непрацюючій особі при страховому стажі 16 років 6 місяців (враховано по 30.06.2000), без врахування заробітної плати, та її розмір з 01.03.2025 становить 3038,00 грн. 13.03.2025 за вх. № 7453/Г-1500-25 на адресу Головного управління надійшла заява позивача від 12.03.2025 щодо перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 13.12.2005 № 1218 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996. Оскільки позивач звернувся до Головного управління не із заявою за додатком 3 до Порядку №22-1, а із заявою довільної форми, така заява була розглянута Головним управлінням в порядку Закону України від 02.10.1996 № 394/96- ВР «Про звернення громадян». З урахуванням наведеного Головне управління листом-відповіддю на звернення за вих. № 8021-7453/Г-02/8-1500/25 від 27.03.2025 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивача. Позивач виявив бажання обчислити розмір пенсійного забезпечення із урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000, то підтвердження довідки про заробітну плату від 13.12.2005 № 1218 первинними документами є обов`язковою умовою. На підставі вищезазначеного, Головним управлінням направлено запит до управління контрольно-перевірочної роботи щодо проведення перевірки наданої позивачем довідки КП «Комунбудпостач» від 13.12.2005 № 1218 про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996. Згідно акту розшуку від 20.11.2024 №17 Комунальне підприємство «Комунбудпостач» () за юридичною адресою: Україна, 65000, Одеська обл., м. Одеса, 6-й км. Овідіопольської дороги не знаходиться, фактичне місце знаходження не встановлено. Таким чином, дії Головного управління щодо призначення пенсії за віком без врахування заробітної плати згідно довідки від 13.12.2005 № 1218 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996, виданої Комунальним підприємством «Комунбудпостач» є правомірними, оскільки підставою неврахування заробітної плати по КП «Комунбудпостач» була саме не можливість проведення перевірки достовірності викладеної в довідці, інформації на підставі первинних документів. Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.1991 по 31.12.1996 та з 01.03.1997 по 30.09.2005 та здійснити перерахунок пенсії з 24.02.2025, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ «Комунбудпостач» №1218 від 13.12.2005 не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління. Позивач у позові просить суд стягнути з Головного управління за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір, зазначена позовна вимога суперечить нормам чинного законодавства. Оскільки Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та з урахуванням наведених доводів позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 24.02.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з матеріалами електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 24.02.2025 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив, зокрема, довідку ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 № 1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005 за період 1992-1996 роки (а.с.62-69).

Позивачу призначено з 24.02.2025 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку обчислено як непрацюючій особі при страховому стажі 16 років 6 місяців (враховано по 30.06.2000), без врахування заробітної плати, та її розмір з 01.03.2025 становить 3038,00 грн (а.с.59).

Позивач 12.03.2025 року з метою врегулювання спору звернувся до управління із заявою на адресу Головного управління за вх. № 7453/Г-1500-25 від 13.03.2025 щодо перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 13.12.2005 № 1218 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 (а.с.72).

Головне управління листом-відповіддю на вказане звернення було надано роз`яснення за вих. № 8021-7453/Г-02/8-1500/25 від 27.03.2025 стосовно пенсійного забезпечення позивача, в якому зазначено, що обчислити пенсію з урахуванням довідки про заробітну плату від 13.12.2005 № 1218 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996, виданої КП «КОМУНБУДПОСТАЧ», відсутні підстави, оскільки зазначена довідка не відповідає Додатку №5 Порядку №22-1 та не підтверджена первинними документами, у зв`язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою (а.с.73-74).

Позивач, вважаючи протиправним неврахування ГУ ПФУ в Одеській області під час призначення пенсії довідки ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 № 1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005 за період 1992-1996 роки, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV), статтею 1 якого страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Пунктом 2 частини першої статті 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV)

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно п.2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно ст.101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

З аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При цьому, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами ГУПФ України в Одеській області не врахувало при розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком наданих ним довідок про заробітну плату за період 1992-1996р.р. №1218 від 13.12.2005р., видану ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ».

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №110 від 17.08.1993р., трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.09.1975р. запис про роботу позивача в ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» () не міститься. У довідці від 13.12.2005 року (а.с.41) є запис, що у спірні періоди позивач працював на цьому підприємстві за суміцництвом

Згідно довідки ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» № 1219 від 13.12.2005р. в період з 01.10.1991р. по 31.12.1996р. та з 01.03.1997 по 30.09.2005р. ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді водія в ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ».

Відповідно до п.1.1, п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок №58 на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Таким чином, на думку суду, факт роботи за сумісництвом в ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» підтверджено матеріалами справи, та ці періоди його роботи мали бути враховані до його стажу.

Надана позивачем до територіального органу ПФУ довідка про заробітну плату за період 1992-1996р.р. (за період до 1 липня 2000 року) для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005р. складена за формою додатку №1 до Порядку №22-1 та відповідає формі та змісту додатку №5 Порядку №22-1, чинному на час виникнення спірних правовідносин та вимогам частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставою для відмови у врахуванні відомостей про заробітну плату, зазначену у довідці ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» №1218 від 13.12.2005р., при здійсненні розрахунку пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Одеській області як в своєму листі №8021-7453/Г-02/8-1500/25 від 27.03.2025р., так і у відзиві на позовну заяву зазначає, що довідка не відповідає Додатку№5 Порядку №22-1 та не підтверджена первинними документами, у зв`язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки сам факт неможливості ГУ ПФУ в Одеській області провести перевірку відповідності відомостей щодо заробітної плати позивача наданим документам, на думку суду, не є підставою для відмови у врахуванні заробітної плати, зазначеної в довідці №1218 від 13.12.2005р., виданій КП «КОМУНБУДПОСТАЧ».

Зазначаючи про відсутність КП «КОМУНБУДПОСТАЧ» за юридичною адресою: 6-й кілометр Овідіопольської дороги, м. Одеса, ГУ ПФУ в Одеській області посилається на акт пошуку №17, датований 20.11.2024р.

У постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 Верховний Суд зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для неприйняття до уваги поданої довідки у відповідача були відсутні.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

В наданій ОСОБА_1 довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005р. зазначено, що така довідка видана на підставі особових рахунків та станом на дату її видачі підприємство-роботодавець перебувало на обліку.

Суд встановив, що наразі КП «КОМУНБУДПОСТАЧ» перебуває в стані припинення, що свідчить про те, що підприємство не ліквідовано та у нього не виникло обов`язку щодо передачі первинних документів архівній установі.

Суд зазначає, що ГУПФ України в Одеській області не позбавлене було права звернутися до КП «КОМУНБУДПОСТАЧ» з відповідним запитом щодо надання первинних документів в підтвердження відомостей про заробітну плату, які містяться в довідці №1218 від 13.12.2005р. (з урахуванням особи, яка здійснює повноваження керівника юридичної особи, яка перебуває у стані припинення).

Однак, відповідач таким правом не скористався, чим допустив бездіяльність, наслідком якої стала необґрунтована відмова ОСОБА_1 у врахуванні відповідної довідки про заробітну плату при здійсненні розрахунку пенсії.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими доводи позивача про неправомірність відмови ГУ ПФУ в Одеській області щодо здійснення розрахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії закритого акціонерного товариства «КОМУНБУДПОСТАЧ» №1218 від 13.12.2005р.

ГУПФ України в Одеській області не надало жодного доказу на підтвердження недостовірності довідок №1219 та №1218 від 13.12.2005р., виданих КП «КОМУНБУДПОСТАЧ», або того, що записи, зазначені в них, є такими, що не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням закону. Відповідачем не наводилося позивачу жодних доказів, що дані, які містяться в довідках про періоди роботи та про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались, підприємствами не відкликані.

При вирішенні питання про врахування довідок, наданих позивачем, відповідач не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а не вчинення Управлінням дій щодо направлення відповідних запитів з метою перевірки наданих заявником документів, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні пенсії фізичній особі.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на збільшення розміру пенсії згідно з вказаними довідками через неможливість перевірки їх достовірності органом Пенсійного фонду, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.

У рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 № 1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005 за спірні періоди, у зв`язку з чим визнає такі дії протиправними.

Позивач, заявляючи вимогу про скасування відмови ГУ ПФУ в Одеській області №8021-7453/Г-02/8-1500/25 від 27.03.2025р., помилково розцінює надісланий йому відповідачем за вказаними реквізитами лист як рішення територіального органу ПФУ.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Разом із цим, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Крім того, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи з урахуванням довідки ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 № 1219 та здійснити перерахунок пенсії з 24.02.2025, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» №1218 від 13.12.2005 року, задовольняючи позов частково із відмовою у вимозі про скасування відмови від 27.03.2025 року, оскільки ця відмова оформлена листом органу ПФУ, який не є актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд згідно ч. 1 ст. 139 КАС України покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у врахуванні довідки ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» від 13.12.2005 року №1219 про періоди трудової діяльності на підприємстві, а також довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1218 від 13.12.2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.1991 року по 31.12.1996 року та з 01.03.1997 року по 30.09.2005 року та здійснити перерахунок пенсії з 24.02.2025 року, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ЗАТ «КОМУНБУДПОСТАЧ» №1218 від 13.12.2005 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211(одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012).

Суддя М.М. Аракелян