Справа № 727/5730/25
Суддя: Танасійчук Н. М.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5730/25
Провадження № 2-а/727/139/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі

головуючий суддя Танасійчук Н.М.,

секретар судового засідання - Кремзелюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 462 від 09 травня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Оскаржувану постанову відповідач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у постанові вказано, що він будучи військовозобов?язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19.10.2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за повідомленням поштового зв`язку Укрпошти у вказаний час і дату до вказаного відділу, чим порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

При зверненні 09.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було повідомлено, що згідно конверта рекомендованого поштового відправлення він отримав повістку, так як на повідомлені про вручення рекомендованого відправлення зроблено напис повернуто відправнику: «відсутність адресата за вказаною адресою», однак копію такого конверту йому надана не була і жодних рекомендованих листів він від відповідача не отримував.

З винесеною постановою N?462 від 19.05.2025 року про визнання його винним за ч. 1 ст. 210-1 КУпА і накладення адміністративного стягнення не згідний і вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, тому просить визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Запропоновано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, спрямував на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у надісланому відзиві просив у задоволенні позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за безпідставністю, а справу слухати у їх відсутності.

26 червня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого, представник відповідача зазначив, що за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на ім`я позивача сформовано повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19 жовтня 2024 року, з метою уточнення даних.

Повістка надіслана засобами поштового зв`язку (рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення) на адресу зареєстрованого місця проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

Дане поштове відправлення позивач не отримав, його було повернуто АТ «Укрпошта» на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», оскільки позивач був відсутній за адресою місця проживання, повідомленою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних та відповідно не з`явився на 19.10.2024 року о 09:00.

Відповідно до підп. 2 п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов?язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв?язку є день: проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» N?3542-ХІI від 21.10.1993 р.. військовозобов?язані, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин, зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Вказує, що позивач порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України N? 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі обставин, установлених під час розгляду справи, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відносно позивача винесено оскаржувану постанову №462 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 17.05.2025 N?462 була винесена з дотриманням усіх необхідних норм, процедур та встановленому законодавством порядку, а вимоги позивача стосовно її оскарження є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розглянута відповідачем, як уповноваженою особою.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною 13 ст. 2 Закону « Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

Судом встановлено, що постановою Чернівецького МТЦК № 462 від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КЦпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Згідно постанови ОСОБА_1 не з`явився по повістці на 19.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , повістка надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», яким виявлено порушення правил військового обліку, а саме: ОСОБА_1 не прибув у визначені терміни по повістці (а.с. 6-7).

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка про виклик до Чернівецького МТЦК повернута з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Оцінюючи вказаний доказ, суд приймає до уваги те, що позивач викликався на 09:00 год. 19 жовтня 2024 року, у той час як повістка доставлена до адресата і проставлено відмітку "адресат відсутній за вказаною адресою" 18 жовтня 2024 року.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (далі - Правила №270) рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Пунктом 85 Правил №270 передбачено, що рекомендовані листи з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто" підлягають врученню особисто адресатам.

З інформації про трекінгу "Укрпошти" поштового відправлення № 148 не можливо відслідкувати чи належним чином працівник поштового відділення здійснював оповіщення позивача про наявність для нього повістки від ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із конверта вбачається що 08.10.2024 року було зареєстроване поштове відправлення для відповідача та вже 18.10. 2024 року на довідці про причини не вручення поштового відправлення ставиться відтиск пошти а конверт повертається на адресу відправника із зазначенням причин невручення як «одержувач відсутній за вказаною адресою». Жодних відміток коли саме відправлення доставлялось на адресу позивача, чи залишалось йому повідомлення про необхідність отримання рекомендованого листа не відображено. Вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 19 жовтня 2024 року до ТЦК. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Відтак у суду відсутні підстави вважати , що позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про надходження йому повістки від РТЦК.

Окрім того, позивач 16.07.2024 року уточненив свої облікові дані, що підтверджено витягом із «Резерв +».

Крім того, як вбачається із довідки серії 12 ААГ №803498 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією «Центру медико-соціальної експертизи» та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 гр., загальне захворювання. (а.с.9)

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі письмові докази, суд приходить

до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відтак провадження підлягає закриттю, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Керуючись ст.ст. 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову начальника Чернівецького МТЦК Мельника С.В. №462 від 09.05.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Танасійчук Н.М.