Справа № 280/9560/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м.Дніпросправа № 280/9560/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №280/9560/24 (суддя Садовий І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 №818 в частині не встановлення позивачу премії за липень 2024 року;

- зобов`язати відповідача встановити, нарахувати та додатково виплатити позивачу грошове забезпечення за липень 2024 року у повному обсязі, в тому числі належні суми преміювання військовослужбовця, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період проходження військової служби він не мав жодного порушення порядку несення військової служби, проте за липень 2024 року отримав заробітну плату (грошове забезпечення) у розмірі 5 596,40грн, що не відповідає належній до виплати сумі. Висловлює свою незгоду з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (адміністративно господарської діяльності) Про встановлення та виплату премії військовослужбовцям військової частини за липень 2024 року від 05.08.2024 №818 в частині не встановлення позивачу премії за липень 2024 року, оскільки наказ не містить жодних обґрунтувань та належних правових підстав для позбавлення позивача щомісячної премії за липень 2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Так, суд:

- визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) Про встановлення та виплату премії військовослужбовцям військової частини за липень 2024 року від 05.08.2024 №818 в частині не встановлення солдату ОСОБА_1 премії за липень 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодилися позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, часткову невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів, позивач просить рішення суду скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач стверджує, що ВЧ НОМЕР_1 самостійно визнає єдину підставу зменшення суми грошового забезпечення військовослужбовця ЗСУ, більш того конкретизує одну складову частину цього забезпечення й зазначає про позбавлення щомісячної премії згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2024 року №818. Сам наказ №818 не містить правових підстав на його винесення. Розпорядче рішення могло бути підставою для позбавлення позивача 10% премії за серпень 2024 року (з відповідною виплатою у вересні), і ніяким чином не впливає на суми та строки належних позивачу виплат за липень 2024 року. Позбавлення позивача 10% премії за серпень 2024 року, могло бути застосовано відповідачем, але не було оскільки, як свідчать обставини справи, зазначений наказ був складений заднім числом для надання відповіді на повторний запит адвоката позивача, щодо підстав відсутності належних позивачу виплат, а не в дату зазначеному в ньому.

Суд, погоджуючи протиправність поведінки ВЧ НОМЕР_1 , самостійно не надав аналізу наказу №758. В той же час, наказ №758 від 20.08.2024 взагалі не містить жодних розпорядчих рішень ні щодо будь-яких виплат взагалі, ні щодо виплат належних позивачу за липень 2024 року, зокрема, ні щодо будь-якого відтермінування виплат, а відповідно, оскарження такого наказу позбавлено будь-якого сенсу для мети даного позову.

Неналежна оцінка судом доказів у справі, як вважає позивач, призвела до неправильного вирішення спірних відносин.

Відповідач також подавав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Проте, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року апеляційна скарга відповідача повернута скаржнику відповідно до п.1 ч.4 ст. 169, ст.298 КАС України.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач не подавав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 08.01.2024 проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 від 11.08.2023 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.01.2024 №5 (а.с.15-23, 84).

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 03.05.2024 (а.с.13).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) Про призначення службового розслідування від 02.07.2024 №688 з доповіді підполковника ОСОБА_2 , командира 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини, стало відомо, що 01.07.2024 у відділенні Нової пошти №1 за адресою Ринок Лідер буд. 3/1, АДРЕСА_1 , працівниками Національної поліції було перевірено надіслану посилку у військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 5 самохідної батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини. У ході перевірки було виявлено поліетиленовий пакет із речовиною, зовні схожою на наркотичну. З метою з`ясування причин та умов, що сприяли даному випадку, виявлення винних осіб та встановлення ступеня їх вини відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 призначено службове розслідування (а.с.77).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2024 №747 було продовжено строк проведення службового розслідування до 11.08.2024 (а.с.79).

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2024 №866 продовжено строк проведення службового розслідування до 21.08.2024 (а.с.81).

20.08.2024 було складено акт службового розслідування, затверджений тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , у якому, окрім іншого, зазначено: Службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення солдатом ОСОБА_1 , номером обслуги 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , дій, що призвели до внесення відносно нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000107 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, а саме незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Також його діями порушено вимоги статей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та абзацу 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.70-75).

20.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) винесено наказ №758 Про результати службового розслідування та покарання винних згідно з пунктом 1 якого: Службове розслідування вважати завершеним (а.с.67-69).

Водночас, відповідно до пунктів 4, 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.08.2024 №758 Про результати службового розслідування та покарання винних за порушення вимог статей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу шостого статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі пункту "б" статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на номера обслуги 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата, який проходить службу за призовом, під час мобілізації, ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана.

Командиру 2 самохідного артилерійського дивізіону після надходження вироку суду відносно солдата ОСОБА_1 наказано подати рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення щодо преміювання військовослужбовця.

Крім того, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 №818 солдата ОСОБА_3 позбавлено премії за липень 2024 року (а.с.34).

Листом військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2024 №4757, наданим у відповідь на адвокатські запити від 28.08.2024 та 30.08.2024 представнику позивача, окрім іншого, повідомлено, що відповідно до абзацу 11 частини 5 розділу XVI Преміювання Порядку №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей. Зважаючи, що факт скоєння злочину військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби підтверджений витягом про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 818 про не встановлення премії за липень 2024 року ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим. Крім того, роз`яснено, що у випадку прийняття органом досудового розслідування або судом процесуального рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 на підставі пунктів 1-3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України питання про виплату ОСОБА_1 премії за липень 2024 року може бути переглянуто за його заявою після проведення відповідного службового розслідування (а.с.35-40).

Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 (адміністративно господарської діяльності) від 05.08.2024 №818 в частині не встановлення позивачу премії за липень 2024 року необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що оскаржений позивачем наказ не містить належної мотивації його висновків, зокрема встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання щодо позбавлення позивача премії за липень 2024 року, посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин його винесення. Не наведення мотивів винесеного наказу не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких відповідач дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення. Невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості спірного наказу має наслідком визнання його протиправним та є самостійною підставою для його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування та покарання винних №758 від 20.08.2024 визначено, що питання встановлення позивачу премії за липень 2024 року буде вирішено після встановлення обставин, що мають значення для його вирішення, зокрема після надходження вироку суду. Таким чином, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог в частині зобов`язання відповідача встановити, нарахувати та додатково виплатити позивачу грошове забезпечення за липень 2024 року у повному обсязі, в тому числі належні суми преміювання військовослужбовця, з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статей 1-2 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 Постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання Постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, який застосовується з дня набрання чинності Постановою №704.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Розділу І Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно з пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 5 Розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення; у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром; у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини; у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром; у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування; у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання; у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення; у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму, що перевищує п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності,- за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності; у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.

У відповідності до пункту 6 Розділу XVI Порядку №260 забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення (крім випадків, визначених в абзаці дев`ятому пункту 5 цього розділу).

Кожна з наведених у пункті 5 розділу ХVI Порядку №260 обставин є самостійною підставою для позбавлення військовослужбовця премії на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.

Так, судом було встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 №818 Про встановлення та виплату премії військовослужбовцям військової частини за липень 2024 року солдата ОСОБА_1 позбавлено премії за липень 2024 року.

Судом зроблена оцінка, що у спірному наказі №818 відсутні жодні посилання на передбачені Пунктом 5 Розділу XVI Порядку №260 підстави для позбавлення позивача премії, відсутня інформація про те, що позивач неналежно виконував свої службові обов`язки чи порушив військову дисципліну, а лише наказано не встановлювати солдату ОСОБА_1 премію за липень 2024 року.

Невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості спірного наказу має наслідком визнання його протиправним та є самостійною підставою для його скасування.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не спростував висновків суду першої інстанції в цій частині.

Разом із тим, судом встановлено, що відповідач стверджує про виявлений факт скоєння позивачем злочину під час виконання обов`язків військової служби, підтверджений витягом про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Про виявлений факт відображено у матеріалах службового розслідування.

При цьому, як на момент винесення спірного наказу, так і на час розгляду даної адміністративної справи вина позивача у вчинені злочину є недоведеною, оскільки не підтверджується вироком суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача зобов`язального характеру, суд прийшов до висновків про їх передчасне заявлення, і колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Так, за результатами проведення службового розслідування 20.08.2024 було складено Акт проведення службового розслідування, затверджений тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , у якому, окрім іншого, зазначено: Службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення солдатом ОСОБА_1 , номером обслуги 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , дій, що призвели до внесення відносно нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000107 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, а саме незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Також його діями порушено вимоги статей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та абзацу 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

20.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) винесено наказ №758 Про результати службового розслідування та покарання винних, пунктами 4 та 5 якого за порушення вимог статей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу шостого статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі пункту "б" статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на солдата, який проходить службу за призовом, під час мобілізації, ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана. Командиру 2 самохідного артилерійського дивізіону після надходження вироку суду відносно солдата ОСОБА_1 наказано подати рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення щодо преміювання військовослужбовця (а.с. 42-44).

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування та покарання винних №758 від 20.08.2024 позивачем не оскаржено, а отже на час розгляду справи він є чинним та підлягає виконанню.

Тобто, цим наказом одночасно вирішено питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення проступку, який виявлено та зафіксовано в акті службового розслідування, а вирішення питання про його преміювання відкладено на час після отримання вироку суду у кримінальному провадженні.

Є помилковими доводи позивача, що цей наказ №758 не впливає на належні позивачу виплати, нарахування яких предують його прийняттю.

Так, у позові позивача мова йде про його преміювання за липень 2024 року. Службовим розслідуванням перевірявся факт виявлення та фіксування працівниками Національної поліції вчинення позивачем дій, які кваліфіковано як злочин, 01.07.2024 року. У серпні 2024 року службове розслідування завершено, а питання преміювання позивача саме наказом №758 від 20.08.2024 року відкладено до розгляду та вирішення судом кримінальної справи ( до отимання вироку суду).

Доводи позивача, що наказ №758 від 20.08.2024 року не містить тих пунктів, на які посилався суд, спростовуються матеріалами справи (а.с. 42-44)

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 280/9560/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак