Справа № 420/8366/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8366/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді- Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «Люстдорф Грінфілд» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «Люстдорф Грінфілд» з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеські області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2024 року №54619/15-32-04-07-20.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що в порушення п. 52-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідач неправомірно прийняв податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за порушення термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань з земельного податку, оскільки порушення допущенне протягом 2022-2023 року під час дії карантину. В даному випадку відсутня вина позивача у вчиненні порушення та несплата земельного податку пов`язана з дією карантину, а в подальшому введенням військового стану та не можливістю сплати грошових коштів.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки з 27.05.2022 року припинилося застосування положень законодавства щодо мораторію на застосування штрафних санкцій в період дії карантину, а з метою підтвердження неможливості виконання свого податкового обов`язку в період дії воєнного стану позивачем мала бути подана відповідна заява з доказами на підтвердження таких обставин, однак така заява позивачем до податкового органу не подавалася.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Головним управлінням ДПС в Одеській області 07.11.2024 року проведена камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з земельного податку Приватним підприємством «Люстдорф Грінфілд», за результатами якої складений акт від 07.11.2024 року №49546/15-32-04-08-17.

Зазначеною перевіркою встановлено, що позивач порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з земельного податку за податковими деклараціями з плати за землю за 2022 рік (декларація від 09.02.2022 року), за 2023 рік (декларація від 27.02.2023 року), за 2024 рік (декларація від 31.05.2024 року).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки від 07.11.2024 року №49546/15-32-04-08-17 та подав на них заперечення, однак такі заперечення Головним управління ДПС в Одеській області залишені без задоволення та за результатами перевірки позивачу направлено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2024 року №54619/15-32-04-07-20, яким до позивача застосований штраф в розмірі 195749,80 грн. за несвоєчасну сплату земельного податку з юридичних осіб.

Позивач не погодився з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, а тому звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, однак скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін, в зв`язку із чим він звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень п. 285.1 ст. 285, п. 286.2 ст. 286, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до положень ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, ч. 1 ст. 54, ч. 1 ст. 57 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем самостійно визначені грошові зобов`язання з земельного податку в податкових деклараціях з плати за землю за 2022 рік (декларація від 09.02.2022 року), за 2023 рік (декларація від 27.02.2023 року), за 2024 рік (декларація від 31.05.2024 року), однак сплата грошових зобов`язань за цими деклараціями відбулася наступним чином: за 2022 рік в травні червні 2023 року, за 2023 рік в червні, серпні, вересні, жовтні, грудні 2023 року, за 2024 рік в вересні 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи зазначені положення законодавства та ті обставини, що позивач несвоєчасно сплатив грошове зобов`язання з земельного податку, відповідачем застосовано до позивача штрафні санкції на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Позивач вважає застосування до нього штрафних санкцій безпідставним, оскільки до червня 2023 року діяли положення п. 52-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які передбачали не застосування штрафних санкцій в період дії карантину, а в подальшому несвоєчасна сплата грошового зобов`язання обумовлена дією військового стану.

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

18.03.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №533- IX, а тому з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-IX та Закону України від 13.05.2020 року №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений п. 52-1 такого змісту: за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України містив чітку вказівку на темпоральний критерій незастосування штрафних санкцій за вчиненні відповідні порушення: з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину. Законодавець шляхом внесення змін до Податкового кодексу України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, у тому числі, за несвоєчасну сплату земельного податку.

Карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови від 11.03.2020 року №211 з 12.03.2020 року та в подальшому він неодноразово продовжувався.

Постановою від 27.06.2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24:00 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

При цьому, до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 3.03.2022 року №2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022 року.

Цим Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений п. 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до п. 69.1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Законом України №2142-IX від 24.03.2022 року внесено зміни у п. п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

В подальшому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 року №2260-IX п. п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України викладено у такій редакції: у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання, зокрема, термінів сплати податків та зборів, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання, зокрема, термінів сплати податків та зборів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови сплати податків та зборів у строк не пізніше 31.07.2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Відтак, з набранням чинності Законом України №2260-IX передбачене п. п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку.

Законом України №2260-IX п. п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнені положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Отже, з 27.05.2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Законом України №2260-IX внесено також зміни й до п. п. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідного до яких для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, дотримання строків сплати податків та зборів платниками податків.

«Порядком підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №225, визначено підстави неможливості виконання платником податків юридичною особою податкових обов`язків. Крім того, цим порядком передбачено подання заяви та документів на підтвердження неможливості виконання свого податкового обов`язку, за результатами розгляду яких податковий орган приймає відповідне рішення.

Слід зазначити, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів звернення до податкового органу із заявою про неможливість виконання свого податкового обов`язку, позивач про такі обставини в позові не зазначає.

Таким чином, оскільки з 27.05.2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та позивач не подавав заяви про неможливість виконання свого податкового обов`язку, він мав сплачувати земельний податок у строки, визначені Податковим кодексом України, однак узгоджені суми податкових зобов`язань позивач сплатив тільки в травні листопаді 2023 року, серпні 2024 року.

Позивач зазначає про неможливість сплати податків в строки, передбачені законодавством з підстав запровадження в Україні воєнного стану, однак всі ці обставини позивач мав обґрунтувати та подати до податкового органу відповідну заяву про неможливість виконання податкового обов`язку, однак таких дій позивач не вчинив.

Питання щодо дії положень законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, неодноразово розглядалося судами та Верховним Судом зроблені висновки про те, що 27.05.2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину (рішення від 12.03.2024 року у справі №1160/13661/23, від 12.04.20244 року у справі №620/9720/23, від 16.04.2024 року у справі №460/21543/23 та інших).

Щодо тверджень позивача про відсутність вини, що виключає застосування до нього штрафних санкцій, слід зазначити, що позивач мав змогу підтвердити неможливість виконання свого податкового обов`язку у відповідності до вимог законодавства, однак такою можливістю він не скористався.

Враховуючи викладені обставини, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеські області від 13.12.2024 року №54619/15-32-04-07-20 є правомірним та не підлягає скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «Люстдорф Грінфілд» не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «Люстдорф Грінфілд» (вул. Грецька, буд. 44, офіс 101, м. Одеса, 65026, ) до Головного управління ДПС в Одеські області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2024 року №54619/15-32-04-07-20 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.