Справа № 380/2161/25
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 рокусправа № 380/2161/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; далі - Позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; далі Відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; далі Відповідач 2) в якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у переведенні ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_5 - протиправною;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 направлення на проходження військово лікарської комісії повторно.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач вважає, що переведення його до іншої польової частини, замість направлення його на військово лікарську комісію, для визначення стану здоров`я, як непридатного до військової служби, здійснено без належної правової підстави. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо переведення його до іншої частини, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що Командуванню військової частини НОМЕР_2 стало відомо що позивача відповідно довідки ВЛК №719 від 22.02.2024 року, на підставі статті 61-б-в, графи ІІ Розкладу хвороб було визнано непридатним до військової служби у морській піхоті, однак придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК Військово Медичного клінічного центру Південного регіону №719 від 22.02.2024 року. Вказують, що відповідно до статті 90 Закону України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України» позивача було реалізовано планом переміщення та направлено на погодження до вищих штабів. 08.06.2024 року чарез засоби СЄДО до військової частини надійшов Наказ Командира військової частини НОМЕР_6 № 31- РС від 08.06.2024 року, відповідно до пунктів 81, 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України позивача було звільнено з займаної посади і призначено на посаду такелажник евакуаційного відділення евакуаційного взводу евакуаційної роти військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказ командира військової частини НОМЕР_6 №31-РС від 08.06.2024 року.

Відповідач стверджує, що перевід позивача до іншої військової частини НОМЕР_1 було реалізовано з дотриманням всіх вимог та дотримання законодавства. Тому, з урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні вказаного адміністративного позову.

Відповідач 1 правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу 1 рекомендованим листом № 06 102 319 652 73 на його адресу, вказану ним при реєстрації у податковому органі. Проте, лист не вручено з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 10.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до довідки ВЛК № 171/5936 від 31.07.2023 року ОСОБА_1 , встановлено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Падагра, подагричний артрит. На підставі статті 60в графи ІІ Розкладу хвороб та графи 2-7. Таблиці вимог «Б» Придатний до військової служби.

Відповідно до довідки Військово медичного клінічного центру Південного регіону № 719 від 22.02.2024 року, проведено медичний огляд матроса ОСОБА_1 , та на підставі статті 61-б-в графи ІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 №31-РС звільнено з займаної посади і призначено до військової чатсини НОМЕР_1 цього самого корпусу матроса ОСОБА_1 (призначається на вищу посаду в порядку просування по службі).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 №31-РС наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.06.2024 року №163, матроса ОСОБА_1 ,виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_4 ).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо переведення його до іншої частини, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідачів.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є бездіяльність відповідача 2, яка полягає у переведенні позивача до Військової частини НОМЕР_7 без належної правової підстави та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 надати позивачу направлення на проходження військово лікарської комісії повторно.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу приписів статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває на цей час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону №2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

В межах розгляду цієї справи спірним є питання дотримання відповідачем 2 порядку переведення позивача до іншої частини, а не перевірка законності наказу командира військової частини НОМЕР_2 , на який позивач покликається у позовній заяві (ар. 8), а тому вирішуючи спір в цій частині позову суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до довідки Військово медичного клінічного центру Південного регіону № 719 від 22.02.2024 року, проведено медичний огляд матроса ОСОБА_1 , та на підставі статті 61-б-в графи ІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 №31-РС звільнено з займаної посади і призначено до військової чатсини НОМЕР_1 цього самого корпусу матроса ОСОБА_1 (призначається на вищу посаду в порядку просування по службі). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 08.06.2024 року № 31-РС, відповідно до пунктів 81,82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих військовослужбовців рядового та сержантського (старшинського) складу 30 корпусу морської піхоти Військово Морських Сил Збройних Сил України, звільнено із займаної посади і призначено до Військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу, матроса ОСОБА_1 , матроса резерву запасного взводу 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС 113936А.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.06.2024 року, матроса ОСОБА_1 , направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону №2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153). Цим Положенням №1153 визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. Положення №1153 застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

За приписами пункту 5 Положення №1153 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 10 Положення №1153 визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 82 Положення №1153 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: - у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; - у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); - для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - за сімейними обставинами - на особисте прохання; - з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; - у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; - у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; - вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; - у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; - у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;

3) на нижчі посади: - у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; - за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; - у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; - у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; - за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;

6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;

7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;

8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;

9) у разі запровадження нового військового звання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.

Приписами пункту 110 Положення №1153 визначено, що переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п. 113 Положення №1153 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153 передбачено, що доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 Положення №1153 передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: - неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; - потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права суд дійшов до наступних висновків по суті спору та позовних вимог.

У матеріалах справи відсутні докази протиправності дій/бездіяльності відповідача 2 щодо призначення позивача до Військової частини НОМЕР_7 , без згоди позивача, без оцінки стану його здоров`я, всупереч довідці ВЛК № 719 від 22.02.2024, у якій зазначено: «обмежено придатний до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.Такий висновок суду ґрунтується на тому, що будь-яких належних та допустимих доказів неможливості проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , до якої його переміщено, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії позивачем до суду не надано.

Окрім того, саме відповдіно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 №31-РС звільнено з займаної посади і призначено до військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу матроса ОСОБА_1 (призначається на вищу посаду в порядку просування по службі).

Як судом вже зазначалось вище, військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

З огляду на наведене, суд не вбачає протиправності в діях відповідача 2, який призначив позивача для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 №31-РС.

В контексті обставин цієї справи необхідно також звернути увагу на таке.

Пункт 12 Положення №1153/2008 визначає порядок, підстави та коло осіб, що можуть видавати накази по особовому складу.

Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Як вже зазначалось, наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 08.06.2024 року № 31-РС, відповідно до пунктів 81,82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих військовослужбовців рядового та сержантського (старшинського) складу 30 корпусу морської піхоти Військово Морських Сил Збройних Сил України, звільнено із займаної посади і призначено до Військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу, матроса ОСОБА_1 , матроса резерву запасного взводу 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС 113936А.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.06.2024 року, матроса ОСОБА_1 , направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_4 ).

Крім цього суд звертає увагу, що позивач обумовлює протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 яка полягає у переведенні позивача з військової частини НОМЕР_2 , однак накази командира військової частини НОМЕР_6 від 08.06.2024 року № 31-РС, та від 11.06.2024 року № 163, на підставі яких було здійснено направлення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , позивачем в судовому порядку не оскаржувались.

Крім того, суд констатує, що адміністративний позов мітить лише доводи позивача з приводу подання його рапортів від 12.06.2024 року на проходження ВЛК у м. Львові до військової частини НОМЕР_2 та від 21.08.2024 року, однак не містить доказів на засвідчення вказаних обставин.

Позивач також просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 направлення на проходження військово лікарської комісії повторно, суд виходить з наступних міркувань.

Водночас суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 стосовно направлення на проходження військово лікарської комісії повторно, та відповідно відсутня така відмова відповідача 1.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна