Справа № 200/2704/25
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Справа№200/2704/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та скасувати рішення начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.01.2025 року № 67;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990, з 22.08.1992 по 26.02.1993 в ТДВ Шахта Білозерська, з 26.01.2021 по 08.01.2025 в філії Павлоградська автобаза ПАТ Павлоградвугілля до пільгового стажу згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 08.01.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач 08.01.2015, звернувся засобами ВЕБ-порталу до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 15.01.2025 року № 67 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу. Згідно наданих документів загальний страховий стаж складає 34 роки 01 місяць 18 днів, з них стаж за Списком № 1 01 рік 11 місяців 03 дні, за Списком № 2 08 років 02 місяці 21 день. З такими діями позивач не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою суду від 21.04.2025 позов залишено без руху, позивачу надано 5-денний строк для подачі до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині вказаних позовних вимог та належних доказів поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду, представником позивача було надано уточнену позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем було надано відзив, в якому зазначено, що відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону№1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, -після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених посадах.

На дату звернення позивач досяг віку 55 років. Страховий стаж роботи склав 34 роки 1 місяць 18 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 10 років 1 місяць 25 дні. Пільговий стаж за Списком № 2 позивачем не підтверджено у встановлений законом порядку. За результатом розгляду заяви про призначення пенсії від 08.01.2025, Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 15.01.2025 № 67 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідних 12 років 6 місяців пільгового стажу роботи за Списком №2.

Щодо необхідності підтвердження пільгового стажу за періоди роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990, з 22.08.1992 по 26.02.1993 в ТДВ «Шахта «Білозерська», з 26.01.2021 по 08.01.2025 в філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «Павлоградвугілля», відповідач зазначає наступне.

Управління зазначає, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами. Аналогічна правова позиція висвітлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 у справі №К/800/7094/15 та зазначено, що трудова книжка підтверджує загальний стаж роботи працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а вразі ліквідації підприємства без визначення правонаступника документи видані архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступника. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатком №5 до «Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено довідку встановленого зразку.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

До пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано період роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990 учнем гірника підземного дільниці шахтного транспорту відповідно до довідки №636 від 08.10.2024, виданої ТДВ Шахта Білозерська оскільки відсутня інформація про підземні спуски.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період з 22.08.1992 по 26.02.1993 згідно довідки №735 від 03.12.2024, виданою ТДВ Шахта Білозерська оскільки не надано витяги з наказів про проведення атестації робочих місць, передбаченого пунктом 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи з 26.01.2021 по 18.10.2024 відповідно до довідки №611 від 18.10.2024, виданої філією Павлоградська автобаза ПАТ Павлоградвугілля, оскільки зазначена довідка не відповідає додатку №5 до Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме, неповна підстава видачі (не зазначені розрахункові відомості по заробітній платі, особові рахунки).

Період роботи з 18.10.2024 по 08.01.2025 (згідно позовних вимог) неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 оскільки довідка видана 18.10.2024 та свідчить про те, що позивач працює по теперішній час, інших документів до заяви про призначення пенсії від 08.01.2025 за спірний період, позивачем не було надано.

Отже, пільговий стаж за Списком № 2 позивачем не підтверджений у встановленому законом порядку, тому підстави для зарахування спірних періодів роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990, з 22.08.1992 по 26.02.1993 в ТДВ «Шахта «Білозерська», з 26.01.2021 по 08.01.2025 в філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «Павлоградвугілля» до пільгового стажу позивача відсутні.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , Позивач в спірні періоди працював:

з 18.08.1990 по 24.09.1990 курси за професією гірник при УКК в/п Добропіллявугілля з відривом від виробництва;

26.09.1990 року переведений гірником підземним з повним робочим днем в шахті;

26.02.1993 року звільнений за власним бажанням;

21.06.2021 року прийнято машиністом бульдозеру (гірничі роботи) 5 розряду Добропільської автомобільної колони за переведенням з Філії «Добропільська автобаза» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля».

Запис про звільнення відсутній.

Згідно довідки Філії «Павлоградська автобаза» ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 18.10.2024 року №611 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, Позивач працює повний робочий день, і в період з 26.01.2021 року по теперішній час виконує в гірничому виробництві ведення гірничих робіт та інших видів робіт з метою добування вугілля з повним робочим днем на поверхні, за професією, посадою машиніст бульдозера (гірничі роботи) з повним робочим днем на поверхні, що передбачена Списком 2 розділ 1 згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016р., відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідки від 03.12.2024 року №735 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, Позивач працював повний робочий день в ТОВ «Шахта «Білозерська» і за період з 13.08.1990 року по 25.09.1990 року виконував гірничі роботи підземно з повним робочим днем під землею за професією, посадою учень гірника підземний дільниці шахтного транспорту і отримував заробітну плату з розрахунку годинної тарифної ставки робітника, що працює під землею за професією гірник 1 розряду, за період з 26.09.1990 року по 26.02.1993 року виконував гірничі роботи підземно з повним робочим днем під землею за професією, посадою гірник підземний дільниці шахтного транспорту, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1010100а. Підстава: постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, №10 від 26.01.1991 року.

08.01.2025 року до управління звернувся ОСОБА_1 із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 67 від 15.01.2025 року у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

В рішенні Відповідачем було зазначено, що Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 34 роки 01 місяць 18 днів, на пільгових умовах за Списком № 1 01 рік 11 місяців 03 дні, на пільгових умовах за Списком № 2 08 років 02 місяці 21 день, пільговий стаж для визначення права 10 років 01 місяць 24 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Згідно довідки № 735 від 03.12.2024 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи в ТДВ «Шахта «Білозерська» з 22.08.1992 по 26.02.1993 не зарахований, оскільки не надано витяги з наказів щодо проведення атестації робочих місць, передбаченого пунктом 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умова».

До стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 не врахований період роботи в філії «Павлоградська автобаза» ПАТ «Павлоградвугілля» згідно довідки № 611 від 18.10.2024 з 26.01.2021 по 31.12.2024, оскільки зазначена довідка не відповідає додатку 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637, а саме неповна підстава видачі (не зазначені розрахункові відомості по заробітній платі, особові рахунки).

Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування робота Позивача з 2021 року по 09.2024 року обліковується за кодом спецстажу - ЗПЗ013Б1.

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними Позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій тощо регулюється Законом № 1058)

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цьогоЗаконумають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цьогоЗакону.

Також, у відповідності дост. 48 Кодексу законів про працю Українитрудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, шо дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженийнаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

П. 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Кабінету Міністрів України N 1028 від 09.12.2015пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , Позивач в спірні періоди працював:

з 18.08.1990 по 24.09.1990 курси за професією гірник при УКК в/п Добропіллявугілля з відривом від виробництва;

26.09.1990 року переведений гірником підземним з повним робочим днем в шахті;

26.02.1993 року звільнений за власним бажанням;

21.06.2021 року прийнято машиністом бульдозеру (гірничі роботи) 5 розряду Добропільської автомобільної колони за переведенням з Філії «Добропільська автобаза» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля».

Запис про звільнення відсутній.

Згідно довідки Філії «Павлоградська автобаза» ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 18.10.2024 року №611 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, Позивач працює повний робочий день, і в період з 26.01.2021 року по теперішній час виконує в гірничому виробництві ведення гірничих робіт та інших видів робіт з метою добування вугілля з повним робочим днем на поверхні, за професією, посадою машиніст бульдозера (гірничі роботи) з повним робочим днем на поверхні, що передбачена Списком 2 розділ 1 згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016р., відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідки від 03.12.2024 року №735 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, Позивач працював повний робочий день в ТОВ «Шахта «Білозерська» і за період з 13.08.1990 року по 25.09.1990 року виконував гірничі роботи підземно з повним робочим днем під землею за професією, посадою учень гірника підземний дільниці шахтного транспорту і отримував заробітну плату з розрахунку годинної тарифної ставки робітника, що працює під землею за професією гірник 1 розряду, за період з 26.09.1990 року по 26.02.1993 року виконував гірничі роботи підземно з повним робочим днем під землею за професією, посадою гірник підземний дільниці шахтного транспорту, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1010100а. Підстава: постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, №10 від 26.01.1991 року.

Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідною печаткою роботодавців і дефектів їх вчинення не мають.

У період роботи чинними були Списки № 1 та № 2, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

В період роботи Позивача з 13.08.1990 року по по 26.02.1993 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.

Вказаними постановами було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають гірники підземні (Список 1 розділ І підрозділ 1 та Список 1 розділ І підрозділ 1, код КП 1010100а).

В період роботи Позивача з 04 серпня 2016 року застосовувався Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Згідно з підрозділом 1 розділу І цього Списку №2 правом пільгового пенсійного забезпечення користуються машиністи бульдозерів, у тому числі зайняті гасінням та розбиранням териконів і породних відвалів шахт, розрізів, збагачувальних та брикетних фабрик, що горять.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають, право на пенсію за віком на пільгових умовах" у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2011 року (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Посилання Відповідача щодо проведення атестації робочих місць суд вважає незмістовним, з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, чітко висловила свою позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказала, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім того, наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 року № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

В спірному рішенні зазначено, що довідка № 611 від 18.10.2024 не відповідає додатку 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637, а саме неповна підстава видачі (не зазначені розрахункові відомості по заробітній платі, особові рахунки).

Суд зазначає, що у трудовій книжці та довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивача містяться всі необхідні відомості про його трудову діяльність, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу позивача періоди роботи, зазначені у довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 735 від 03.12.2024 та № 611 від 18.10.2024.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо вживання відповідачем заходів відповідних заходів.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у Відповідача не було правових підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990, з 22.08.1992 по 26.02.1993, з 26.01.2021 по 08.01.2025.

Таким чином, наведені відповідачем мотиви щодо не зарахування вказаних у періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та № 2, у силу встановлених обставин та правової позиції Великої Палати Верховного Суду є протиправними, оскільки в трудовій книжці останнього наявні усі необхідні відомості, які визначають його право на зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 та № 2.

Відповідно, рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, а позовна вимога про його скасування та зобов`язання врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах вищевказаних періодів трудової діяльності Позивача підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, то позивачем не обґрунтовано, які саме дії є протиправними та, відповідно, які норми матеріального права у цій частині порушено відповідачем. Отже, у вказаній вище частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з цим, щодо позовних вимог про призначення пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз зазначених положень свідчить, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом таких обставин:

- позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення;

- зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.09.2021 по справі № 120/192/20-а.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, питання зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Проте, до дискреційних повноважень відповідача належить здійснення нового розрахунку стажу позивача з урахуванням спірних періодів та вирішення питання щодо його достатності для призначення пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, належним захистом порушеного права позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу спірних періодів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем було надано квитанцію № 4875-9714-0077-9953 від 14.04.2025 року про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат по сплаті судового збору у сумі 700,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.01.2025 року № 67 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 08.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.01.2025 року зарахувати періоди роботи з 18.08.1990 по 24.09.1990, з 22.08.1992 по 26.02.1993 в ТДВ Шахта Білозерська, з 26.01.2021 по 08.01.2025 в філії Павлоградська автобаза ПАТ Павлоградвугілля до його пільгового стажу згідно ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.В. Череповський