Справа № 739/1205/25
Суддя: Чепурко В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/1205/25
Провадження № 2-а/739/62/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

представника позивача Коноплі Я.Ю.,

представника відповідача - Єрмоленко О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивач), діючи через свого представника Коноплю Я.Ю., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №241 від 05 травня 2025 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., тазакриття провадження у справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 червня 2025 року він дізнався про наявність оскаржуваної постанови згідно якої 28 квітня 2025 року о 12 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 він як військовослужбовець відмовився від проходження військово-лікарської комісії. При цьому зазначає, що з 27 по 28 квітня 2025 року він протиправно утримувався на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 28 квітня 2025 року на території ІНФОРМАЦІЯ_2 і не мав можливості надати під час проходження ВЛК свою медичну документацію та виписки з неї щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень, тощо, яка відсутня в ЕСОЗ. Також вказує, що відповідач не зазначив, яким чином його було викликано до ТЦК та СП, не надано жодного документа на підтвердження законності його виклику до ТЦК та СП. Також позивач зазначає, що його ніхто про розгляд справи не повідомляв, сам він у протоколі зазначив, що від проходження ВЛК не відмовляється, послався на наявність обов`язку надання повної інформації про стан свого здоров`я і відповідно необхідність подання медичної документації, якої він при собі не мав, тому його дії не є порушенням чинного законодавства про мобілізацію. Другого примірника протоколу він не отримував, розгляд справи був здійснений без його участі та без реалізації ним права на правову допомогу. Крім того зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на підставі яких вона була винесена.

Представником відповідача було подано відзив на позов в якому остання просить у задоволенні позову відмовити повністю, при цьому зазначає, що позивач перебував у розшуку в зв`язку з неявкою по повістці, тому 28 квітня 2025 року його було затримано Національною поліцією та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де виписано направлення на проходження ВЛК, пройти яку було запропоновано позивачу, від чого він відмовився, що підтверджується відповідним актом. Також вказується, що позивачу під особистий підпис доводилися до відома вимоги законодавства щодо відповідальності за ухилення від військової служби, зокрема за ухилення від проходження медичного огляду. Представник відповідача зазначає, що направлення на медичний огляд є обов`язковим до виконання, при цьому у лікарів ВЛК є доступ до Електронної системи охорони здоров`я і питання отримання додаткових документів про стан здоров`я має вирішуватися лікарями ВЛК, відсутність медичних документів або їх неврахування під час ВЛК є підставою для оскарження результатів ВЛК. Сам позивач жодних клопотань про перенесення проходження ВЛК не заявляв. Крім того, вказується про дотримання процедури складення протоколу про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, належне повідомлення позивач про дату та час його розгляду і відповідно про право на розгляд протоколу без участі позивача, який був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відносно нього.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав, вказаних у позові, також зазначив, що позивач від проходження медичного огляду ВЛК не відмовлявся, а лише просив надати йому час для того, щоб взяти документи стосовно наявних у нього захворювань, яких немає в медичних базах, однак йому в цьому було відмовлено. Сам позивач наміру ухилятися від проходження ВЛК не мав.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 у судовому засіданні висловилася проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві, також пояснила, що від позивача вимагалося проходження ВЛК в день вручення направлення, тобто 28 квітня 2025 року.

Заяви та клопотання учасників справи

Представником позивача було подано клопотання про долучення доказів.

Представником позивача 22 та 30 червня 2025 року були подані клопотання про надання йому можливості взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, які судом було задоволено.

Представником відповідача було подано відзив на позов.

інших заяв та клопотань учасники справи до суду не подали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року позивачу поновлення строку для подання позову та відкрито провадження у справі і визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, 28 квітня 2025 року позивач був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що перебуває у розшуку за нез`явлення по повістці, що визнається відповідачем у справі. При цьому згідно доводів позивача його затримання було здійснено ще 27 квітня 2025 року, після чого він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки 28 квітня 2025 року його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу одразу ж було запропоновано пройти медичний огляд ВЛК, від чого останній відмовився, про що було складено відповідний акт, згідно якого позивач відмовився від проходження ВЛК з метою визначення ступеня його придатності до військової служби (а. 36-37).

З доданої до відзиву копії направлення позивача на медичний огляд ВЛК вбачається, що дане направлення складено 28 квітня 2025 року і в ньому є пояснення позивача про те, що на даний час він від проходження відмовляється (а.с. 49). Хоча час та дата, коли позивач мав пройти медичний огляд в направленні не вказана, однак з пояснень представника відповідача вбачається, що згідно даного направлення пройти відповідний огляд він мав саме 28 квітня 2025 року, тобто в день доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З доводів позивача, які містяться у позові та пояснень його представника, наданих у судовому засіданні, вбачається, що позивач відмовився проходити медичний огляд безпосереднього після доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки йому необхідно було взяти медичні документи стосовно наявних захворювань для їх пред`явлення членам ВЛК, при цьому загалом він не відмовлявся від проходження медичного огляду.

В довідці доведення до відома військовозобов`язаного чинного законодавства України у разі відмовив від проходження військово-лікарської комісії, з якою позивач ознайомився під особистий підпис, останній виклав свої пояснення, зазначивши, що він відмовився на той час проходити ВЛК, оскільки йому потрібно зібрати всі медичні довідки, які підтверджують стан його здоров`я (а.с. 44-45).

Також позивач надав 28 квітня 2025 року представникам ТЦК та СП розписку про ознайомлення з попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, зокрема за відмову від отримання направлення на медичний огляд для визначення придатності до військової служби та/або не проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, який не може перевищувати 4 дні, а в разі необхідності додаткових досліджень 14 днів (а.с. 48).

Того ж дня, тобто 28 квітня 2025 року, начальником групи документального забезпечення другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №84, відповідно до якого 28 квітня 2025 року о 12 год. 00 хв. позивач в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 1,4 пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», частини першу та другу статті 17 Закону України «Про оборону України», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, тим самим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У даному протоколі позивачу було повідомлено про те, що його розгляд відбудеться об 11 год. 00 хв. 05 травня 2025 року. При цьому в поясненнях до протоколу позивач зазначив, що він відмовився проходити ВЛК оскільки йому необхідно зібрати всі медичні документи, що засвідчують стан його здоров`я (а.с. 46-47).

05 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 було здійснено розгляд справи відносно позивача за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення №23, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. (а.с. 12-13).

Згідно даної постанови 28 квітня 2024 року о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (акт про відмову №2/1861 від 28 квітня 2025 року) в особливий період, чим порушив абзац 1,4 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абзац 1,4 пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», частини першу та другу статі 17 Закону України «Про оборону України», пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №650 від 16 травня 2024 року, (а.с. 12).

Суд враховує, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження медичного огляду, а не за інші порушення під час мобілізації, зокрема не за відмову від отримання направлення на медичний огляд, акт про яку міститься в матеріалах справи (а.с. 41).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

При цьому суд зазначає, що згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За своїм змістом склад будь-якого правопорушення, передбаченого положеннями КУпАП, зокрема й правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП характеризується сукупністю об`єктивних та суб`єктивних ознак, якими є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Об`єктом вказаного вище правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері оборону, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона даного правопорушення може виражатися у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема й в частині порушення правил проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та крім діяння включає такі елементи як наслідки діяння, причинний зв`язок між діяння та наслідками, місце, час, спосіб, засоби, обстановка.

Суб`єкт даного правопорушення є спеціальним, оскільки відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП може нести лише особа, на яку законодавством покладено обов`язок дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З суб`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується таким обов`язковим елементом як вина у формі умислу чи необережності.

Наведена вище норма, яка встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є бланкетною, оскільки відсилає до інших нормативних актів, якими врегульовано організацію оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію №2105-ІХ від 03 березня 2022 року, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року(далі Закону України №3543-ХІІ)встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Абзацом 3 частини першої статті 22 Закону України №3543-ХІІ передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 74 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 лютого 2024 року (далі Порядок №560) визначено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно пункту 78 Порядку №560 контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з наведеного вище слідує, що процедурі проходження особою медичного огляду передує видача уповноваженою особою направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 Порядку № 560 яке реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 Порядку №560.

Підпунктом 2.8.6 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року (далі Положення №402) передбачено, що строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів.

За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.

Зі змісту наведених вище положень законодавства висновується, що військовозобов`язані та резервісти, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби за відповідним направлення, яке має бути їм видане, при цьому строк проведення такого медичного огляду, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 4 днів, а у разі необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я загальний строк проведення медичного огляду не може перевищувати 14 днів.

Згідно пункту 3.5 Положення №402, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення 402 на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Надання медичної документації, яка відсутня в ЕСОЗ, навіть якщо з такої документації не вбачається наявність підстав для виключення особи з військового обліку, є обов`язком самого військовозобов`язаного, який направляється на ВЛК. Більш того, такий обов`язок обумовлений необхідністю детального дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного з метою прийняття повного та обґрунтованого висновку щодо його придатності/непридатності до військової служби.

За таких обставин, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за ухилення від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки лише у разі, якщо вона з дотриманням вимог Положення №402 була належним чином направлена на проходження такого огляду і їй було забезпечено можливість подати медичні документи щодо стану свого здоров`я.

Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, а також пояснень, які позивач виклав у протоколі про адміністративне правопорушення №23, останній повідомив представника ТЦК про необхідність надання медичних документів, які вказують на об`єктивний стан його здоров`я та мають істотне значення для визначення його придатності до військової служби.

У матеріалах справи міститься копія амбулаторної картки №1177 позивача згідно якої в останнього є ряд захворювань, що встановлені під час його обстеження та підтверджуються документами, які зберігаються у самого позивача.

Незважаючи на це, позивачу, від якого фактично вимагалося пройти огляд безпосередньо після його затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено у можливості надати відповідні медичні документи, при цьому відмову останнього проходити медичний огляд без врахування зазначених документів розцінено як відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби загалом. Вимогу пройти медичний огляд саме в день доставлення до вказаного ТЦК та СП, а не в інший день у межах строку, визначеного законодавством, після збирання необхідних медичних документів підтвердила представник відповідача у судовому засіданні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідними посадовими особами відповідача процедури направлення позивача для проходження медичного огляду ВЛК та ненадання йому можливості подати наявні в нього медичні документи щодо стану його здоров`я, що у свою чергу свідчать про відсутність у позивача обов`язку проходити такий огляд безпосередньо після доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це у свою чергу вказує на відсутність в діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та відповідно свідчить про відсутність в його діях складу даного правопорушення в цілому.

Також суд враховує, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у відмові від проходження ВЛК саме о 12 год. 00 хв. 28 квітня 2024 року, тобто за рік до його доставлення до відповідного ТЦК та СП, хоча жодних доказів того, що саме 28 квітня 2024 року позивач відмовився від проходження ВЛК матеріали справи не містять.

Час вчинення правопорушення є обов`язковим елементом складу правопорушення, визначеного частиною третьою статті 210-1 КУпАП та має важливе значення для кваліфікації діяння. Саме по собі не доведення факту вчинення вказаного вище правопорушення у відповідний час, зазначений в оскаржуваній постанові, також виключає наявність в діях особи об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та складу даного правопорушення в цілому.

Частиною першою статті 247 КУпАП передбачено, серед іншого, можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 частини першої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи те, що співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було порушено процедуру направлення позивача для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби на ВЛК та не надано позивачу можливості подати наявні в нього медичні документи щодо стану його здоров`я, а також враховуючи той факт, що під час розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови було неправильно встановлено час вчинення правопорушення, що виключає наявність в діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 КУпАП та відповідно склад даного правопорушення в цілому, суд приходить до висновку про необхідність скасувати оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення №241 від 05 травня 2025 року, якою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а справу про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити на відсутністю складу вказаного правопорушення. Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати.

Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с. 22), при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 необхідно стягнути судові витрати, здійснені на сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 251, 255, 262, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №241 від 05 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а справу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити за відсутністю складу даного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості відшкодування судових витрат 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя В.В. Чепурко