Справа № 160/9671/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2025 рокуСправа №160/9671/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, без самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_2 регіональна військово - лікарська комісія про визнання протиправною бездіяльності, зобов?язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_2 регіональна військово - лікарська комісія, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не виплати грошового забезпечення (заробітної плати) під час остаточного розрахунку при вибутті з військової частини (виключення зі списків військової частини);
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача призначено на посаду відповідального виконавця відділення по роботі з громадянами НОМЕР_2 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 РВЛК (по стройовій частині) від 11.11.2024 № 307 позивача було виключено зі списків особового складу НОМЕР_2 РВЛК та усіх видів забезпечення у зв?язку із новим призначенням та вибуттям. Під час розрахунку, 12.12.2024 позивачу перераховано грошові кошти у сумі 8 469,81 гривень. Позивач вважає, що відповідачем не виплачено 11 000,00 гривень (без вирахування податків та зборів), що є сумою додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань за одинадцять днів листопада 2024 року. За вказаних обставин, відповідач допустив затримку розрахунку з позивачем у розмірі недоплаченого грошового забезпечення, що складає разом 11 000,00 грн. з вирахуванням обов?язкових зборів та платежів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України з 15.03.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у 20 регіональній військово-лікарській комісії Збройних Сил України.
Наказом начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 15.03.2023 №2 позивача призначено на посаду відповідального виконавця відділу по роботі із громадянами НОМЕР_2 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ВОС - 901, шпк "старший солдат".
З 15.03.2023 зараховаано до списків особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії, на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 11.11.2024 №307 позивач вибув до нового місця служби у місто Харків.
З 11.11.2024 виключено із списків особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії та всіх видів забезпечення.
Щорічна основна відпустка відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2023 рік передбачена в кількості 23 доби, надавалась у кількості 12 діб (наказ начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії від 18.08.2023 №62).
Грошову допомогу на оздоровлення у 2023 році отримував (наказ начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.09.2023 Nє27).
Щорічна основна відпустка відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2024 рік передбачена в кількості 30 діб, надавалась у кількості 15 діб (наказ начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії від 07.10.2024 Nє272).
Відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2024 рік не надавалась.
Грошову допомогу на оздоровлення у 2024 році отримував (наказ начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.02.2024 Nє13).
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2024 рік не отримував.
Військовими перевізними документами на проїзд військовослужбовця, та перевезення домашніх речей не забезпечувався.
Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався.
Вирішено виплатити за період з 01.11.2024 по 11.11.2024:
посадовий оклад з розрахунку 3080,00 грн;
оклад за військовим званням головний сержант 880 грн за період з 01.11.2024 по 11.11.2024;
премію у розмірі 492% від посадового окладу в місяць згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/3, №2;
надбавку за вислугу років у розмірі 25% від посадового окладу та окладу за військовим званням;
надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за листопад 2024 року пропорційно часу виконання часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Сил України.
Вирішено виплатити за період з 01.10.2024 по 03.10.2024 додаткову винагороду під час дії воєнного стану.
Вислуга років у Збройних Силах України на 11.11.2024 складає: календарний строк служби 03 роки 06 місяців 26 днів; пільгова 00 роки 00 місяці 00 днів; загальна 03 роки 06 місяців 26 днів. Посвідчення учасника бойових дій при 20 регіональній військово-лікарській комісії не оформлялось, документи на комісю не подавались.
Вважаючи, що відповідачем порушені права позивача у виплаті належного розміру додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою КМУ №168, виходячи із розрахунку 30 000,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За частиною 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду даної справи.
Статтею 4 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку №260, в редакції, яка застосовувалася в спірний період, передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат Військової частини (установи, організації) (далі - Військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу Військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Абзацами 1-5 пункту 8 розділу 1 Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі Військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу 1 Порядку №260).
З урахуванням пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачалось, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в розмірі:
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ХХХІV Порядку №260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктами 9, 10 розділу ХХХІV Порядку №260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу Військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
З наведених правових норм слідує, що виплата додаткової винагороди здійснюється за наказом командира Військової частини.
Відповідно до наказу начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 11.11.2024 №307 зобов`язано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за листопад 2024 року пропорційно часу виконання часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Сил України.
Проте, матерали справи не містять доказів виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за листопад 2024 року пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Сил України.
Натомість, в матеріалах справи міститься індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування та виписка по картковому рахунку за 2024 рік, відповідно до яких відсутня інформація щодо виплати позивачу додаткової винагороди за листопад 2024 року.
Таким чином, відповідачем протиправно не проведено розрахунки з позивачем щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за листопад 2024 року пропорційно часу виконання часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючого угруповання Медичних сил Збройних Сил України.
Так, згідно підпункту 2.4.9 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що військово-лікарські комісії регіонів (у тому числі 20РВЛК) дислокуються на фондах військово-медичних клінічних центрів (скорочена назва - ВМКШ) регіонів.
На фінансово-матеріальній базі військової частини НОМЕР_1 утворено ВМКЦ Дніпропетровського регіону, на фондах якого і знаходиться НОМЕР_2 РВЛК, як військовий заклад охорони здоров?я в системі Міністерства оборони України.
В розумінні абз. 5 п. 1.2 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, фінансове забезпечення система заходів, що включає фінансове планування, отримання, зберігання, економне, ефективне і цільове використання коштів відповідно до вимог чинного законодавства України, організацію обліку та звітності з метою виконання військовою частиною покладених на неї завдань.
Поняття фінансового господарства військової частини наведено у абз. 4 п. 1.2 Правил №280, зокрема це сукупність процесів щодо управління фінансовими ресурсами, які є в розпорядженні військової частини з метою виконання покладених на неї завдань.
Відповідно до п. 1.5 Правил № 280 військова частина, установа чи організація Збройних Сил України, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).
Відповідно абз. 4, 6 п. 1.5 Правил №280 командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. Первинні документи, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (виконавці документів) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.
Таким чином, позивач отримував грошове забезпечення, яке нараховувала 20 регіональна військово-лікарська комісія, однак нараховане грошове забезпечення виплачувалось позивачу через військову частину НОМЕР_1 , про що свідчать індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.
При цьому, суд зазначає, що обчислення розміру недоотриманого грошового забезпечення під час остаточного розрахунку при вибутті з військової частини (виключення зі списків військової частини) є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача грошового забезпечення в розмірі 11 000,00 грн. задоволенню не підлягає.
Суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення під час остаточного розрахунку при вибутті з військової частини (виключення зі списків військової частини) з вирахуванням обов?язкових зборів та платежів.
Решта доводів та заперечень сторін, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Оскільки суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі приймається в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, без самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_2 регіональна військово - лікарська комісія про визнання протиправною бездіяльності, зобов?язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошового забезпечення (заробітної плати) під час остаточного розрахунку при вибутті з військової частини (виключення зі списків військової частини).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення під час остаточного розрахунку при вибутті з військової частини (виключення зі списків військової частини) з вирахуванням обов?язкових зборів та платежів.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська