Справа № 140/6538/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6538/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) з позовом про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 січня 2025 року №13-од про призов ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації, в особливий період для проходження військової служби ОСОБА_1 у Військову частину НОМЕР_2 ; визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 19 березня 2025 року №275-ОС в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення - шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

04 липня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Колодяжної Н.В. надійшла заява про поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що проходження позивачем військової служби значно ускладнювало можливість скористатися правом на захист. Так наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 січня 2025 року №13-од позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період та для проходження військової служби направлено у Військову частину НОМЕР_2 , потім на підставі наказу від 20 січня 2025 року №86-ОС було зараховано до складу НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та згідно з наказом 19 березня 2025 року №275-ОС переведено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі можливість спілкування з ним та обмін будь-якими документами був обмежений. Оскільки спірні накази були відсутні, а у військовому квитку не зазначено інформацію про проходження позивачем військової служби, то для подання позову представником позивача вчинялися дії щодо збору доказів спірних наказів.

Позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Законодавче обмеження строку звернення до суду насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Частинами другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Натомість частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 січня 2025 року №13-од про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 19 березня 2025 року №275-ОС в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу частини.

Отже, за змістом заявленого позову спірні правовідносини склались щодо призову ОСОБА_1 на військову службу та звільнення з військової служби, яка відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України належить до публічної.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У постанові від 14 листопада 2024 року у справі №160/33822/23 Верховний Суд вказав на помилковість застосування судами попередніх інстанцій положення частини другої статті 122 КАС України, оскільки ця адміністративна справа (предмет оскарження - дії щодо призову за мобілізацією позивача) з огляду на предмет її спору є справою щодо проходження позивачем публічної служби, то при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду, та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів та вчиненням протиправних дій.

При цьому початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або фактично дізналася, або повинна була дізнатися (мала реальну можливість дізнатися) про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Враховуючи те, що спірні відносини пов`язані із призовом ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та з подальшим її проходженням, тому строк звернення до суду із цим позовом становить один місяць з дня, коли позивач дізнався про спірні накази.

У позовній заяві вказано, що про спірний наказ від 14 січня 2025 року №13-од представник позивача був інформований довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 лютого 2025 року №2/587, яку надано на адвокатський запит від 06 лютого 2025 року.

Поряд з тим необхідно зауважити, що позивач, який приступив до виконання обов`язків за посадою, не може не знати (не усвідомлювати), що він призваний на військову службу, та з цього час мав визначити для себе, чи є порушеними його права.

Із цим позовом представник позивача звернулася до суду 15 червня 2025 року, тобто, із значним пропуском місячного строку звернення до суду.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Норми КАС України не містять вичерпного, детально описаного переліку причин пропуску строку, які можна визнати поважними чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19).

Надаючи оцінку доводам заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з підстав проходження ОСОБА_1 військової служби, що ускладнило йому можливість скористатися правом на захист, судом враховано, що позивач на військову службу під час мобілізації, в особливий період був призваний наказом від 14 січня 2025 року №13-од. Між тим з ордеру серії АМ №1129926 від 20 травня 2025 року слідує, що між ОСОБА_1 та адвокатом Колодяжною Н.В. укладено договір про надання правничої допомоги від 13 січня 2025 року №13-01/25-2. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач уже був забезпечений правовою допомогою.

Стосовно посилань на те, що представником позивача подавалися адвокатські запити до відповідачів з метою отримання оскаржуваних наказів, то вказані обставини самі по собі не змінюють момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, та не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, адже не позбавляли фізично та фактично подати позов до суду у межах встановлених законом строків і за умови відсутності копій оскаржуваних наказів подати до такого позову клопотання про витребування доказів відповідно до статті 80 та частини сьомої статті 161 КАС України. Між тим, отримавши на адвокатські запити від 22 січня 2025 року, від 06 лютого 2025 року, від 22 лютого 2025 року, від 28 березня 2025 року відповіді від 05 лютого 2025 року №1158, №2/472, від 19 лютого 2025 року №2/675 та від 24 березня 2025 року №08/7579-25-вих, представник позивача позов до суду подала тільки 15 червня 2025 року, тобто із значним спливом місячного строку звернення до суду після отримання таких листів. Жодних обставин, які унеможливлювали або істотно перешкоджали представнику позивача безпосередньо після отримання відповідей на адвокатські запити звернутися до суду з цим позовом, у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено.

Отже, вказані у заяві обставини не дають підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом та для його поновлення.

Обставин, які б обмежували позивача, який ще до виникнення спірних правовідносин був забезпечений правовою допомогою, в діях щодо своєчасного подання цього позову до суду, з матеріалів справи не встановлено.

Варто зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №380/893/20, від 04 липня 2023 року у справі №620/4707/22 та від 27 березня 2024 року у справі №380/1105/23).

Тож установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Ці правила є однаковими для всіх громадян, які звертаються до суду.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, тому позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169, частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, частиною другою статті 123, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк