Справа № 140/3393/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3393/24 пров. № А/857/24644/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представника позивача Мандзі В.І.,

представника відповідача Павліша О.Р.,

розглянувши в електронній формі у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення від 08 травня 2025 року та додаткове рішення від 23 травня 2025 року Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/3393/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дмитруком В.В. в м. Луцьку 08.05.2025 о 11:05 год., повний текст судового рішення складено 15.05.2025, додаткове судове рішення ухвалено 23.05.2025, повний текст складено 27.05.2025), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (далі ТОВ «Агро фонд», позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ЗМУ ДПС по роботі з ВПП, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2024 № 250/33-00-07-05, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 40744180,48 грн. (далі також спірне податкове повідомлення-рішення)

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у даній справі адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9928692,27 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Агро фонд» залишено без задоволення, апеляційну скаргу ЗМУ ДПС по роботі з ВПП задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі № 140/3393/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 23.01.2025 касаційну скаргу ТОВ «Агро фонд» задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 140/3393/24 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року заяву представника позивача адвоката Мандзі В.І. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 140/3393/24 задоволено частково.

Стягнуто з за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Не погодившись із вказаними рішенням та додатковим рішенням, їх оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення та додаткове рішення є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року та додаткове рішення від 23 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у матеріалах справи наявний достатній обсяг долучених податковим органом письмових доказів, які беззастережно свідчать про те, що ЗМУ ДПС по роботі з ВПП було проведено саме документальну позапланову виїзну перевірку позивача (виїзний характер проведеної перевірки). Крім того покликається на відсутність дотримання критеріїв реальності витрат на правничу допомогу та розумності їхнього розміру.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційні скарги, просив такі залишити без задоволення, оскаржувані рішення без змін.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційних скарг, представник позивача проти задоволення таких заперечив.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача заявив про те, що подасть після закінчення апеляційного перегляду справи суду апеляційної інстанції докази на підтвердження розміру витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно направлення на перевірку від 23.01.2024 № 14/33-00-07-05 працівниками ЗМУ ДПС по роботі з ВПП на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до наказу ЗМУ ДПС по роботі з ВПП від 18.01.2024 № 11, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агро фонд» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2022 по 22.01.2024 року по контрактах від 06.05.2022 № 00054275 (дата експорту товару - 29.08.2022, 05.10.2022, 12.10.2022, 09.11.2022, 06.01.2023, 11.01.2023, 17.01.2023), від 10.03.2022 № 00049057 (дата експорту товару - 22.11.2022, 30.11.2022, 05.12.2022, 08.12.2022, 14.12.2022, 30.12.2022, 24.01.2023, 26.01.2023, 27.01.2023, 03.02.2023, 09.02.2023, 10.02.2023, 13.02.2023, 15.02.2023, 17.02.2023), від 15.03.2023 № 15/03/23-130 (дата експорту товару - 02.04.2023), від 06.07.2022 № 2022/07/06-103 (дата експорту товару - 21.01.2023), від 04.11.2022 № 04/11/2022 (дата експорту товару - 09.11.2022), відповідно до отриманої інформації ДПС України від 11.04.2023 № 7743/7/99-00-07-05-02-07, від № 12279/7/99-00-07-05-01-07, від 05.07.2023 № 15823/7/99-00-07-05-02-07, від № 18996/7/99-00-07-05-02-07, від 05.09.2023 № 21760/7/99-00-07-05-02-07, від № 24652/7/99-00-07-05-02-07, від 03.11.2023 № 27629/7/99-00-07-05-01-07 про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.03.2023, на 01.05.2023, на 01.06.2023, на 01.07.2023, на 01.09.2023, на 01.10.2023, наданої уповноваженим банком АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299).

За наслідками проведення вищезазначеної перевірки ЗМУ ДПС по роботі з ВПП було складено акт від 19.02.2024 № 53/33-00-07-05/39137820 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Агро фонд» з питань дотримання вимоги валютного законодавства за період з 01.01.2022 по 22.01.2024 року по контрактах від 06.05.2022 № 00054275 (дата експорту товару - 29.08.2022, 05.10.2022, 12.10.2022, 09.11.2022, 06.01.2023, 11.01.2023, 17.01.2023), від 10.03.2022 № 00049057 (дата експорту товару - 22.11.2022, 30.11.2022, 05.12.2022, 08.12.2022, 14.12.2022, 30.12.2022, 24.01.2023, 26.01.2023, 27.01.2023, 03.02.2023, 09.02.2023, 10.02.2023, 13.02.2023, 15.02.2023, 17.02.2023), від 15.03.2023 № 15/03/23-130 (дата експорту товару - 02.04.2023), від 06.07.2022 № 2022/07/06-103 (дата експорту товару - 21.01.2023), від 04.11.2022 № 04/11/2022 (дата експорту товару - 09.11.2022) відповідно до отриманої інформації ДПС України від 11.04.2023 № 7743/7/99-00-07-05-02-07, від № 12279/7/99-00-07-05-01-07, від 05.07.2023 № 15823/7/99-00-07-05-02-07, від № 18996/7/99-00-07-05-02-07, від 05.09.2023 № 21760/7/99-00-07-05-02-07, від № 24652/7/99-00-07-05-02-07, від 03.11.2023 № 27629/7/99-00-07-05-01-07» (далі також Акт перевірки).

Цим актом встановлено наступні порушення вимог пункту 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі Закон № 2473-VIII) в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за експортований товар:

1) по Контракту від 06.05.2022 № 00054275 з компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» (Німеччина):

- по експорту товару 29.08.2022 на суму 392000,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 24.02.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 25.02.2023. Валютна виручка надійшла на суму 226 137,26 євро 01.02.2023 без порушення граничних строків розрахунків, на суму 155000,00 євро 20.03.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 24 дні), на суму 10862,74 євро 16.05.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 81 день);

- по експорту товару 05.10.2022 на суму 220500,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 02.04.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 03.04.2023. Валютна виручка надійшла на суму 89137,26 євро 16.05.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 44 дні), на суму 125654,83 євро 04.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 93 дні);

- по експорту товару 12.10.2022 на суму 122500,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 09.04.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 10.04.2023. Валютна виручка надійшла на суму 97637,26 євро 11.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 93 днів), на суму 24862,74 євро 13.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 95 днів);

- по експорту товару 09.11.2022 на суму 122325,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 07.05.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 08.05.2023. Валютна виручка надійшла на суму 28637,26 євро 13.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 67 днів), на суму 93687,74 євро 14.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 68 днів);

- по експорту товару 06.01.2023 на суму 69142,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 04.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 05.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 36312,26 євро 14.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 10 днів), на суму 32830,24 євро 17.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 13 днів);

- по експорту товару 11.01.2023 на суму 120452,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 09.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 10.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 53169,76 євро 17.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 8 днів), на суму 67282,74 євро 20.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 11 днів);

- по експорту товару 16.01.2023 на суму 292145,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 14.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 15.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 62717,26 євро 20.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 6 днів), на суму 130000,00 євро 20.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 6 днів), на суму 90500,00 євро 21.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 7 днів), на суму 8927,74 євро 26.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 12 днів);

- по експорту товару 17.01.2023 на суму 146842,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 15.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 16.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 101272,26 євро 26.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 11 днів), на суму 39862,33 євро 02.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 79 днів).

2) по контракту від 04.11.2022 № 04/11/2022 з компанією «VOLYN GROUP Sp.z о о» (Польща) по експорту товару 09.11,2022 на суму 49080,50 євро, граничний термін надходження валютної виручки - 07.05.2023. Валютна виручка в сумі 36709,61 євро надійшла на рахунок ТОВ «АГРО ФОНД» 06.12.2022 без порушення граничних строків розрахунків. Валютна виручка в сумі 12370,89 євро надійшла на рахунок ТОВ «АГРО ФОНД» 07.06.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 31 день).

3) по контракту від 15.03.2023 № 15/03/23-130 з компанією «SYNERGY ITS W.L.L.» (Королівство Бахрейн) по експорту товару 02.04.2023 на суму 1575139,30 дол. США, граничний термін надходження валютної виручки - 28.09.2023. Валютна виручка на загальну суму 1320503,78 дол.США надійшла на поточний рахунок ТОВ «АГРО ФОНД» без порушення граничних строків розрахунків. Валютна виручка в сумі 254635,52 дол. США надійшла на поточний рахунок ТОВ «АГРО ФОН» 05.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення - 7 днів);

4) по Контракту від 10.03.2022 № 00049057 з компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» (Німеччина):

- по експорту товару 22.11.2022 на суму 112860,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 20.05.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 21.05.2023. Валютна виручка надійшла на суму 14692,08 євро 20.03.2023 без порушення граничних строків розрахунків, на суму 66000,00 євро 05.04.2023 без порушення граничних строків розрахунків, на суму 32167,92 євро 27.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 68 днів);

- по експорту товару 30.11.2022 на суму 97779,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 28.05.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 29.05.2023. Валютна виручка надійшла на суму 83032,08 євро 27.07.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 60 днів), на суму 14746,92 євро 01.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 65 днів);

- по експорту товару 02.12.2022 на суму 203296,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 30.05.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 31.05.2023. Валютна виручка надійшла на суму 115253,08 євро 01.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 63 дні), на суму 88043,42 євро 02.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 64 дні);

- по експорту товару 05.12.2022 на суму 219796,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 02.06.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 03.06.2023. Валютна виручка надійшла на суму 41956,58 євро 02.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 61 день), на суму 130000,00 євро 07.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 66 днів), на суму 13000,00 євро 14.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 73 дні), на суму 34839,92 євро 14.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 73 дні);

- по експорту товару 08.12.2022 на суму 264132,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 05.06.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 06.06.2023. Валютна виручка надійшла на суму 95160,08 євро 14.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 70 днів), на суму 130000,00 євро 22.08.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 78 днів), на суму 38 971,92 євро 29.09.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 116 днів);

- по експорту товару 14.12.2022 на суму 280615,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 11.06.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 12.06.2023. Валютна виручка надійшла на суму 76678,08 євро 29.09.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 110 днів), на суму 72143,00 євро 05.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 116 днів), на суму 130000,00 євро 05.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 116 днів), на суму 1794,42 євро 17.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 128 днів);

- по експорту товару 30.12.2022 на суму 585869,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 27.06.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 28.06.2023. Валютна виручка надійшла на суму 128205,58 євро 17.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 112 днів), на суму 130000,00 євро 20.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 115 днів), на суму 130000,00 євро 24.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 119 днів), на суму 60500,00 євро 25.10.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 120 днів). на суму 130000,00 євро 03.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 129 днів). на суму 7163,42 євро 03.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 129 днів);

- по експорту товару 24.01.2023 на суму 124000,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 22.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 23.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 122836,58 євро 03.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 104 дні), на суму 1163,42 євро 06.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 107 днів);

- по експорту товару 26.01.2023 на суму 178622,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 24.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 25.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 128836,58 євро 06.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 105 днів), на суму 49625,00 євро 07.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 106 днів), на суму 160,42 євро 07.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 106 днів);

- по експорту товару 27.01.2023 на суму 58342,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 25.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 26.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 58342,00 євро 07.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 105 дні);

- по експорту товару 30.01.2023 на суму 206444,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 28.07.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 29.07.2023. Валютна виручка надійшла на суму 71497,58 євро 07.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 102 дні), на суму 130000,00 євро 08.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 103 дні), на суму 4946,92 євро 09.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 104 дні);

- по експорту товару 03.02.2023 на суму 59163,50 євро граничний термін надходження валютної виручки 01.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 02.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 59163,50 євро 09.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 100 днів);

- по експорту товару 09.02.2023 на суму 143282,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 07.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 08.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 59012,58 євро 09.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 94 дні), на суму 56836,00 євро 10.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 95 днів), на суму 27433,42 євро 10.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 95 днів);

- по експорту товару 10.02.2023 на суму 123690,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 08.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 09.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 97566,58 євро 10.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 94 дні), на суму 26123,42 євро 27.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 111 днів);

- по експорту товару 13.02.2023 на суму 140399,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 11.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 12.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 51738,58 євро 27.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 108 днів), на суму 88660,42 євро 30.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 111 днів);

- по експорту товару 15.02.2023 на суму 62620,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 13.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 14.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 62620,00 євро 30.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 109 днів);

- по експорту товару 17.02.2023 на суму 106795,00 євро граничний термін надходження валютної виручки 15.08.2023, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 16.08.2023. Валютна виручка надійшла на суму 9509,10 євро 30.11.2023 з порушенням граничних строків розрахунків (кількість днів прострочення 107 днів). Валютна виручка на суму 97285,90 євро станом на 22.01.2024 не надійшла (кількість днів прострочення 160 днів).

У зв`язку з встановленими під час перевірки порушеннями, на підставі Акта перевірки, контролюючим органом було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.03.2024 № 250/33-00-07-05, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 40744180,48 грн.

Листом ЗМУ по роботі з ВПП від 16.02.2024 № 591/6/33-00-07-05 було запрошено ТОВ «Агро фонд» 19.02.2024 о 14 год 00 хв для ознайомлення, підписання та отримання матеріалів перевірки, який був доставлений позивачу в Електронний кабінет платника, про що свідчить відповідна квитанція.

Контролюючим органом 19.02.2024 складено акт № 23/33-00-07-05/3913720 про неможливість підписання акта перевірки та вручення другого примірника акта перевірки ТОВ «Агро фонд», у зв`язку із неприбуттям посадових осіб товариства для ознайомлення, підписання та отримання матеріалів перевірки.

ЗМУ по роботі з ВПП листом від 19.02.2024 № 643/6/33-00-07-05 направлено позивачу акт перевірки, розрахунок пені та акт про неможливість підписання акта перевірки, який був отриманий посадовою особою ТОВ «Агро фонд» 23.02.2024, про що свідчить повідомлення про вручення конверта.

ТОВ «Агро фонд» не скористалось правом, передбаченим підпунктом 86.7.1 пунктом 86.7 статтею 86 ПК України, щодо подання заперечень на акт перевірки, як і правом, передбаченим статтею 56 ПК України, щодо подання скарги до контролюючого органу вищого рівня на рішення контролюючого органу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі Акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Крім того, були враховані доводи позивача щодо наявності обставин непереборної сили, які перешкоджали своєчасному виконанню зобов`язань та про зарахування зустрічних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пґункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати всіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідно до наказу від 18.01.2024 № 11 контролюючим органом призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агро фонд», яка відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України повинна була проводитись за місцезнаходженням платника податків.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки або фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання (у випадках, визначених цим Кодексом) таких документів:

- направлення на проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, скріпленого печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), а у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку та тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки невідкладно складається акт у двох примірниках, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що зі змісту зазначених правових приписів убачається, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки невідкладно складається акт у двох примірниках, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Колегія суддів зазначає, що наказом від 18.01.2024 № 11 контролюючим органом призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агро фонд», однак у Акті перевірки вказано, що була невиїзна документальна позапланова перевірка. Указані обставини також підтверджуються листом ЗМУ по роботі з ВПП від 16.02.2024 № 591/6/33-00-07-05 та актом № 23/33-00-07-05/3913720 від 19.02.2024 про неможливість підписання Акта перевірки.

Неможливість проведення виїзної перевірки не може мати наслідком автоматичного проведення контролюючим органом невиїзної документальної перевірки з огляду на те, що для проведення будь-якого виду податкової перевірки необхідно дотримання умов прийняття наказу та повідомлення платника про відповідну перевірку.

Крім того, в ПК України відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.

Положеннями підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з положеннями підпунктів 21.1.1 та 21.1.4 пункту 21.1 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Щодо доводів апелянта про те, що це була виїзна позапланова перевірка колегія суддів зазначає, що ці доводи не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а посилання податкового органу на наказ «Про відрядження працівників» від 19.01.2024 про відрядження на одну добу 23.01.2024 завідуючої сектору перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту Надставної Уляни Ярославівни у Волинську область, Луцький район с. Звиняче, вул. Привокзальна, 17, жодним чином не доводить даного факту, що вказана особа здійснювала перевірку за місцезнаходженням платника.

Разом з тим, матеріалами справ підтверджується, що за адресою, куди прибула завідуюча сектору перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту Надставна Уляна Ярославівна (Волинська область, Луцький район с. Звиняче, вул. Привокзальна, 170), знаходяться виключно складські приміщення, тоді як офіс знаходиться у Волинській області м. Горохів вул. Шевченка, 24.

Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Однак доказів на підтвердження факту пред`явлення чи ознайомлення позивача із наказом про проведення саме документальної позапланової невиїзної перевірки, яка фактично була проведена у даній справі, відповідачем не надано.

У застосуванні положень пункту 79.2 статті 79 ПК України Верховний Суд дотримується усталеної позиції (постанова від 12 серпня 2020 року у справі № 160/2116/19), яка полягає в тому, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Аналогічну правову позицію висвітлено у постанові Верховного суду від 20.02.2025 року у справі № 380/23017/23.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з пунктом 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

З аналізу наведених положень ПК України встановлено, що, дійсно, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку.

Таким чином, невикористання контролюючим органом норм ПК України під час проведення невизної документальної перевірки може свідчити про порушення встановлених ПК України правил проведення такої перевірки і може породжувати сумніви у об`єктивності та обґрунтованості результатів такої перевірки. Неналежне використання наданих документів може також призвести до неправомірності прийнятих рішень.

Такі порушення відповідача обмежили уповноважену особу позивача прийняти участь при проведенні перевірки (дослідження документів, які підтверджують господарську діяльність позивача, та інших документів, які стали підставою для встановлених порушень), так як вона проводилась з порушенням норм ПК України у приміщенні податкового органу, а не за місцезнаходженням позивача, як того вимагають норми ПК України при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Невиконання вимог закону щодо процедури проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, в постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, відповідно до якої перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Відтак, суд першої інстанції у справі, що розглядається, прийшов до вірного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені обставини справи щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку й іншим доводам апелянта.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 10 розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 № 7 банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:

- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Статтями 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК), зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК).

Аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2020 у справі № 1340/3649/18 вже зробив висновок щодо застосування наведених норм у правовідносинах щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Аналогічні правові висновки, щодо відсутності підстав для нарахування пені у випадку зустрічного зарахування однорідних вимог викладені також у постановах Верховного суду від 18.04.2024 у справі № 420/11771/23, від 17.07.2024 у справі № 420/5969/19.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем (далі - сторона 1) та Asenta LLC (далі - сторона 2) було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог № 15/03-1 від 15.03.2023 (далі -договір), згідно пункту 1 якого сторони встановили, що « 1. За договором поставки № 00054275 від 06.05.2022 (далі - договір № 2) та договором поставки № 00049057 від 10.03.2022 (далі - договір № 3), стороною 1 було реалізовано товари, за які отримала кошти сторона 2 на загальну суму 4151748,27 Євро від AGRAVIS Ost GmbH & Co.K.

Отже, сторона 1 є кредитором, а сторона 2 є боржником щодо виконання грошового зобов`язання за договором №2 та договору № 3 у сумі 4151748,27 Євро.».

Згідно з пунктом 2 договору сторони встановили, що « 2. За договором про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування № 16/03-1 від 16.03.2022 (далі - договір №4) стороною 2 було надано послуги транспортно - експедиційні послуги з доставки товарів сторони 1 на загальну суму 4151748,27 Євро. Отже, сторона 2 є кредитором, а сторона 1 є боржником щодо виконання грошового зобов`язання за договором № 4 у сумі 4151748,27 Євро.».

Відповідно до пунктів 3, 4 договору сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог та зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, зазначеними в пунктах 1 та 2, на день виконання цього договору в сумі 4151748,27 Євро.

Тобто, вимоги між ТОВ «Агро Фонд» та Asenta LLC є зустрічними, так як вони виникли із взаємних зобов`язань між двома правочинами в яких сторонами є одні й ті ж особи, а саме: в одному правочині - Asenta LLC виступає кредитором, а ТОВ «Агро Фонд» є боржником, а в іншому правочині Asenta LLC виступає боржником, а ТОВ «Агро Фонд» - кредитором. Одні й ті ж сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому одна сторона перед іншою стороною за одним зобов`язанням є боржником, а за іншим - є кредитором й навпаки.

Таким чином припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

Апеляційний суд зазначає, що Asenta LLC являється третьою стороною контрактів № 00054275 та № 00049057. Так, зокрема додатковою угодою до контракту від 10.03.2022 № 00049057 ТзОВ «Агро Фонд» та компанія «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» домовились, що оплачувати за поставлену продукцію згідно даного контракту може третя сторона компанія «Asenta» LLC (Польща), а додатковою угодою № 1 до контракту від 06.05.2022 № 00054275 ТзОВ «Агро Фонд» та компанія «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» домовились, що оплачувати за поставлену продукцію згідно даного контракту може третя сторона компанія «Asenta» LLC (Польща).

Окремо, 06.05.2022 між ТОВ «Агро Фонд» (постачальник), компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» (покупець) та компанією «Asenta» LLC (Агент) було укладено трьохсторонню угоду про надання послуг №06/05-1 з посиланням на контракт № 00054275 від 06.05.2022. Відповідно до пункту 6.3 цього договору, постачальник погоджується з тим, що покупець перераховує платежі, що визначені в пункті 6.1 договору, за поставку або продаж товару на банківський рахунок агента, з якого агент здійснює платежі, пов`язані з операціями, пов`язаними з товаром, зокрема платежі за державними та юридичними зобов`язаннями.

10.03.2022 між ТОВ «Агро Фонд» (постачальник), компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG»(покупець) та компанією «ASENTA» LLC (агент) було укладено трьохсторонню угоду про надання послуг № 10/03-1 з посиланням на контракт № 00049057від 10.03.2022.

Відповідно до пункту 6.3 цього договору, постачальник погоджується з тим, що покупець перераховує платежі, що визначені в пункті 6.1 договору, за поставку або продаж товару на банківський рахунок агента, з якого агент здійснює платежі, пов`язані з операціями, пов`язаними з товаром, зокрема платежі за державними та юридичними зобов`язаннями.

Проте, з акту № 53/33-00-07-05/39137820 встановлено, що відповідачем під час проведення позапланової перевірки взагалі не було досліджено договір про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування № 16/03-1 від 16.03.2022, трьохсторонню угоду про надання послуг № 06/05-1 з посиланням на контракт № 00054275 від 06.05.2022, трьохсторонню угоду про надання послуг № 10/03-1 з посиланням на контракт № 00049057 від 10.03.2022, та розрахунки за ними. Не досліджувалося і питання існування заборгованості ТОВ «Агро Фонд», як такої, по контракту від 06.05.2022 № 00054275 та контракту від 10.03.2022 № 00049057 укладених між ТОВ «Агро Фонд» та компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG», можливі причини, наслідки її виникнення, наявність вини так і самої заборгованості як такої.

Оскільки, компанією «AGRAVIS Ost GmbH & Co KG» при оплаті сум фактично поставленого товару ТОВ «Агро Фонд» по контракту від 06.05.2022 № 00054275 та контракту від 10.03.2022 № 00049057 проводилася й оплата компанії Asenta LLC за транспортно-експедиційні послуги по договору № 16/03-1 від 16.03.2022 замість ТОВ «Агро Фонд», що в подальшому стало наслідком нарахування компанією ТОВ «Агро Фонд» заборгованості компанії Asenta LLC і як наслідок укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог № 15/03-1 від 15.03.2023.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідачем при проведені перевірки не в повному обсязі встановлені обставини, та не належно досліджено господарські операцій та розрахунків за ними.

Згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є: вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

Відповідно до частини шостої 6 статті 13 Закону № 2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Отже, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами для резидентів, або уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для не нарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.07.2023 у справі № 560/9742/22, від 22.05.2024 у справі № 462/14203/23.

Єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішення президії ТПП України 15.07.2014 №40(3) (далі Регламент). Згідно підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Відтак, підставою для зупинення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів є наявність форс-мажорних обставин. Такі форс-мажорні обставини засвідчуються відповідним сертифікатом, виданим ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою.

Неможливість дотримання граничного строку розрахунків за операціями з експорту товарів за умовами контракту № 000542745 від 06.05.2022 та контракту № 00049057 від 10.03.2022 , що підтверджується сертифікатами про форс-мажорні обставини № 4600-24-1474 та № 4600-24-1472 відповідно.

Із вищенаведених сертифікатів встановлено, що вони стосуються неможливості виконання фінансових зобов`язань у зазначені терміни, зокрема період дії форс-мажорних обставин по контракту № 000542745 від 06.05.2022, згідно сертифікату № 4600- 24-1474, настає 25.01.2023 та закінчується 02.10.2023, а по контракту № 00049057 від 10.03.2022, згідно сертифікату № 4600-24-1472, настає 21.09.2022 та закінчується 30.11.2023.

Відтак, період дії форс-мажорних обставин, встановлених сертифікатами, цілком і повністю охоплює період нарахування пені, що встановлений податковим органом. Закон № 2473-VIIІ надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.

Це кореспондується з критеріями допустимості доказів, що визначені для адміністративного судочинства статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, частиною другою цієї статті визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому, якщо Закон № 2473-VIIІ передбачає, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), то контролюючий орган не має права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове спірне повідомлення-рішення, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 40744180,48 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів відкидає доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував покликання позивача на відсутність у позовній заяві таких підстав, як наявність договору про зарахування зустрічних вимог та форс-мажорних обставин.

Так, на необхідність з`ясування цих обставин було зазначено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2025 року, якою справа скеровувалася на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, як вказав у цій справі Верховний Суд, доводи позивача, якими він обґрунтовує свою позицію у справі, а також подані ним докази потребують належної оцінки та відповідного мотивування.

Надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є процесуальною гарантією справедливого судового розгляду. Одним із елементів цього є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України в основі обґрунтованого рішення лежать повнота і всебічність з`ясування обставин справи, що виключає наявність будь-яких не спростованих судом належним чином розбіжностей між доказами, поданими сторонами.

Відповідно до приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суди мають право збирати докази з власної ініціативи, а також сприяти в реалізації обов`язку доказування (у випадку неможливості самостійного надання доказів сторонами) і витребовувати необхідні докази. Законодавцем передбачено активну участь суду в збиранні доказів, і тому покладення обов`язку надання доказів виключно на учасників справи без сприяння судом у цьому процесі є надмірним тягарем, що є неспівмірним з розподілом обов`язку доказування, визначеного адміністративним процесуальним законодавством.

Згідно частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Тому апеляційний суд зазначає, що виконуючи вказівки суду касаційної інстанції, суд першої інстанції вжив всіх заходів, передбачених законом для встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову.

Окремо слід наголосити на принципі офіційного з`ясування всіх обставин справи, передбачений статтею 9 КАС України, відповідно до якого суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Саме даного принципу дотримався суд першої інстанції, з`ясовуючи всі обставини справи.

Покликання апелянта на те, що позивачем не надавалися контролюючому органу докази щодо зарахування зустрічних вимог та щодо форс-мажорних обставин також є безпідставними з огляду на те, що встановлені судом першої інстанції порушення, допущені відповідачем в ході проведення перевірки, якраз і мали своїм наслідком неможливість надання таких документів податковому органу.

Щодо витрат на правничу допомогу та покликань апелянта на відсутність дотримання критеріїв реальності витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 7 статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено 13.05.2025.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі документи: ордер серія ВС № 1349610, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги № 10/05/24 від 10.05.2024 №15 від 12.05.2025, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 00190, договір про надання правової допомоги № 10/05/24.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 10.05.2024 (далі - Договір) адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як передбачено пунктом 3.1 вказаного Договору за надання правової допомоги, яка є предметом цього Договору клієнт сплачує адвокату гонорар, який у грошовому виразі визначається сторонами та відображається у відповідних доповненнях (актах) до цього Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар грошовими коштами на поточний банківський рахунок адвоката, зазначений у розділі «Підписи та реквізити сторін» протягом 10 банківських днів з моменту підписання доповнень, якими буде визначено грошовий розмір гонорару.

Відповідно до пункту 3.3. Договору розмір та порядок сплати гонорару може бути змінений за домовленістю сторін, шляхом укладання додаткової угоди, яка після її підписання сторонами стає невід`ємною частиною Договору.

Як вбачається з акту приймання-передачі послуг від 12.05.2025, адвокатом було надано клієнту наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції по спірних правовідносинах, підготовка додаткових письмових пояснень, заперечень на клопотання, формування та направлення матеріалів до суду, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях.

Апеляційним судом встановлено, що представником позивача виконано значний об`єм робіт, а тому задоволені судом першої інстанції витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн є співмірними із складністю справи.

При визначенні суми відшкодування колегія суддів, з урахуванням вимог заперечення на клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд враховує, що представником позивача був виконаний значний обсяг роботи у справі, який полягав у підготовці адміністративного позову, опрацюванні та долученні доказів у великому обсязі, які в вплинули на вирішення справи на користь відповідача.

Разом з тим, виходячи з обставин справи і предмету спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір витрат, присуджений судом першої інстанції, не завищено та він не суперечить принципу розумності.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягають.

Згідно частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржувані рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржувані судові рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення від 08 травня 2025 року та додаткове рішення 23 травня 2025 року Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/3393/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 07.07.25