Справа № 642/3122/25
Суддя: Проценко Л. Г.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/3122/25
Провадження № 2-а/642/34/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 27.05.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Холодногірського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Агєєвої Е.О., про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 1944 від 27 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн. Просила вказану постанову визнати протиправною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 27.05.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у застосунку «Резерв+» з`явилось повідомлення про порушення правил військового обліку.

Цього ж дня, у ОСОБА_1 було відібрано пояснення, у яких він зазначив, що не був обізнаний про направлення йому повістки. Як з`ясувалося пізніше, 27.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову № 1944 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративною відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк до 18.04.2025 о 14:00 годині, зазначені в повістці № 3109046, про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначена повістка направлена на адресу ОСОБА_1 повідомленням № 210 від 08.04.2025 року. У зв`язку з вищевикладеним був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач стверджує про протиправність постанови, наявність підстав для її скасування та повну незгоду з інформацією, викладеною у постанові в частині виявленого правопорушення, та окремо наголошує на тому, що відповідач виніс постанову без надання відповідної оцінки фактичним обставинам справи, за відсутності події та недоведеності складу адміністративного правопорушення, що і зумовило звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 справа надійшла в провадження судді Проценко Л.Г.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 16.06.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача Бурлакова І.О. надійшов відзив на позовну заяву.

На обґрунтування вказаного відзиву зазначено, що на адресу позивача засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням була надіслана повістка №3109046, в якій було зазначено, що позивачу належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 18.04.2025 року о 14:00. Вказане підтверджується повісткою №3109046, яка є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та фотографіями конверту поштового відправлення. В даному випадку позивач оновив (уточнив) дані лише 26.02.2025 року, тобто з порушенням встановленого законом строку. Зазначене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У зв`язку із цим, повістка була направлена позивачу на адресу його місця реєстрації, як зазначено у п. п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Таким чином, позивач, перебуваючи на військовому обліку, будучі військово зобов`язаною особою, без поважних причин, які мають буди документально підтверджені, будучі належним чином оповіщеним про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці. У зв`язку з тим, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 була винесена оскаржувана постанова відносно позивача. Вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними та безпідставними, а постанову від 27.05.2025 № 1944 законною та обґрунтованою.

20.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Агєєвої Е.О., у якій зазначено, що відзив не спростовує обґрунтованості позову, виходячи з наступного. Фотокопія конверту з довідкою форми 20 та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення не міститься в матеріалах справи № 1944/2025 про адміністративне правопорушення, а відтак не є належним та допустим доказом для правовідносин у цій справі. В наданих відповідачем документах міститься інформація, що поштове відправлення подано до поштового відділення 07.04.2025, в той час як повістка складена лише 08.04.2025, що виключає факт її направлення поштовим відправленням, дані про яке наводить відповідач у своїй постанові. Як вбачається з рекомендованого поштового відправлення, поштове відправлення було подано 07.04.2025 о 10 год. 42 хв., тоді як в оскаржуваній постанові № 1944 та у матеріалах справи про адміністративне правопорушення фігурує повістка від 08.04.2025, тобто, яка підписана та складена на день пізніше, ніж подання долученого відповідачем конверту поштового відправлення до поштового відділення. Також в матеріалах справи № 1944/2025 відсутні документи на підтвердження виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 для розгляду справи в його присутності. Позивач вказує, що його не повідомляли про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а лише по факту видали ксеркопію оскаржуваної постанови.

04.07.2025 до суду надішла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

07.07.2025 надійшла заява від представника позивача Агєєвої Е.О. про розгляд справи без її участі, підтримала позовну заяву та доводи викладені у відповіді на відзив в повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити.

Також через систему «Електронний суд» 07.07.2025 надійшла заява від представника відповідача Бурлакова І.О. про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с. 17-18, 36).

27.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову № 1944 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративною відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн. (а.с. 10-11).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк до 18.04.2025 о 14.00 годині, зазначені в повістці № 3109046, про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Повістка направлена на адресу ОСОБА_1 повідомленням №210 від 08.04.2025. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивачем 13.03.2025 також було оновлено свої дані через застосунок «Резерв+», на підтвердження чого надано скріншот з цього мобільного застосунку, з якого, зокрема, вбачається також і номер телефону, і адреса електронної пошти (а.с. 17-18).

13.03.2025 ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби на підставі довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , та він підлягав повторному медичному огляду 13.03.2030.

Як вбачається з повістки № 3109046, позивач викликався для «уточнення даних», в той час як 13.03.2025 позивача було взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить запис в військово обліковому документі (а.с. 12).

Повістка № 3109046 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 08.04.2025, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду, однак датою подання повістки на поштовому конверті зазначено «07.04.2025 о 10 год. 42 хв.», тобто ще до моменту її формування.

28.04.2025 повістка № 3109046 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою про відсутність адресата ОСОБА_1 за вказаною адресою місця проживання (а.с. 33, зворот).

Органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Однак, той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім аргументом для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Нормами вказаного Порядку № 560, прийнятого на виконання ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чітко визначено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Відповідно до п. 82 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Досліджуючи фотокопію рекомендованого листа від 07.04.2025 суд зазначає, що ТЦК не зазначило номера телефону позивача, як це передбачено п.82 Постанови №270 ТЦК, що не може розцінюватись судом як дотримання вимог законодавства в частині виконання обов`язку належного інформування військовозобов`язаного про прибуття до ТЦК та СП.

Згідно з статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, за приписами примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до Законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносять і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Разом з цим жодних доказів необхідності оновлення відповідної інформації стосовно позивача відповідач не надав, зокрема з урахуванням того, що позивач був взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_8 13.03.2025, має право на відстрочку від призову на військову службу до 19.02.2026, на підтвердження чого надав копію з мобільного застосунку «Резерв+», та цей факт не оспорювався сторонами.

Судом встановлено, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , без надання можливості зазначити свої пояснення, що є грубим порушенням прав на захист. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 13.03.2025 надав свій номер мобільного телефону та адресу електронної пошти, відповідачу про це було достеменно відомо, що підверджується копією з мобільного застосунку «Резерв+» в матеріалах справи.

Суд враховує об`єктивні обставини по справі, а саме про необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи). З наявних матеріалів справи та наданих відповідачем копій документів стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей військовозобов`язаного ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося; не надано запитів та відповідей на запити з повідомленням про відсутність інформації.

Крім того, суд звертає увагу, що у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний звірити, а отже не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: за неявку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що спростовує доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про притягнення до відповідальності за неуточнення персональних даних.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливо го суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 241, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 1944 від 27 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.07.2025.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Г. Проценко