Справа № 489/3515/25
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3515/25
Провадження № 2-а/489/108/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2025 року м. Миколаїв

Інгульлський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання Козловською А.В.,

за участі представника позивача Кондратюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2025 представник позивача адвокат Кандратюк О.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову № 851 від 13.12.2024 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у відповідності установчої частини складеного Протоколу № 846 від 10.12.2024 року, який не доведений був до адвоката Кондратюка О.О. та підзахисного ОСОБА_1 , та на який посилається Постанова 851 від 13.12.2024 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за начебто вчинене порушення, яке полягає у тому , що останній в особливий період , в порушені ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військо-облікового документу, та не надав його під час складання протоколу, чим вчинив правопорушення за ч.3. ст.210 1 КУпроАП.

Відповідно до протиправного хибного висновку викладеного в Протоколі № 846 від 10.12.2024 року та Постанови № 851 від 13.12.2024 року, начебто позивач ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані у строк та спосіб передбачений діючим законодавством, що є протиправним викладом обставин посадовця представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Бо саме позивач по справі ОСОБА_1 за осатаній час не змінював свої дані та місце проживання, яке зазначено в матеріалах справи та документах: АДРЕСА_1 ., та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до Довідки № 4/2350 (тимчасового посвідчення військовозобов`язаного) від 14.05.2024 року, до часу протиправного його затримання представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код НОМЕР_1 ), а відповідно і постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код НОМЕР_1 ).

Протокол № 846 від 10.12.2024 року складений відносно позивача по справі ОСОБА_1 без присутності адвоката Кондратюка О.О. та підзахисного ОСОБА_1 , а також видана Постанова № 851 від 13.12.2024 року є протиправними, з якими позивач ОСОБА_1 (підзахисний) та адвокат Кондратюк О.О. з вказаними матеріалами, які визначені як докази по справі - не ознайомлений , та не отримував для розгляду в порядку визначеному ст. 268 КУпроАП «Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

А також в порушені ст. 261 , ст. 268 та ст.270 271 КУпроАП спочатку при складані Протоколу № 846 від 10.12.2024 року відносно позивача ОСОБА_1 та Постанови № 851 від 13.12.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3. ст.210 1 КУпроАП виданої ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код НОМЕР_1 ) підполковником ОСОБА_2 - особі підзахисному ОСОБА_1 , відмовлено в отриманні професійної юридичної допомоги адвоката Кондратюка О.О.. при наявності в останнього повноважень встановлених ст.271 КУпроАП. Так як саме, 11.12.2024 року у відповідності до усного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , адвокату ОСОБА_3 було відмовлено в допуску до споруди Інгульського на реєстрацію кореспонденції - ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою передання клопотання , щодо належного розгляду справи з врахуванням обставин та поважних причин відсутністю доступу до канцелярії ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказане клопотання було направлено через поштове відправлення 11.12.2024 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що надається копія фіскального чеку. (копія фіскального чеку в додатку до позовної заяви).

Постанову № 851 ОСОБА_1 від 13.12.2024 року відносно підзахисного прийнято в порушенні вимог ст. 268 КУпроАП , без його особистої присутності та саме в період перебування його на стаціонарному лікуванні. Також, без додержання у відповідності ст. 268 КУпроАП «Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», а саме: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності . Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи .

Тобто, при вирішенні справи про притягнення до адміністративної відповідальності та прийняття Постанови № 851 від 13.12.2024 року - є наявні підстави вважати, що посадовою особою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код НОМЕР_1 ) підполковником ОСОБА_2 , вчинено дії щодо протизаконного притягнення до адміністративної відповідальності, поза межами та дотримані вимог ст. 268 КУпроАП, а також створення перешкод в отриманні правничої допомоги підзахисним ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 07.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

21.05.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача зазначав наступне.

10 грудня 2024 року під час перевірки військово-облікових документів старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був відсутній військово-обліковий документ як в паперовому так і в електронному вигляді, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не пред`явив його на вимогу представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, пояснивши, що залишив ВОД дома, що зафіксовано засобами відеофіксації У зв`язку з відсутністю військово-облікового документа та не надання його на вимогу представника ТЦК та СП відносно гр. ОСОБА_1 10.12.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення №846 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Гр. ОСОБА_1 від підпису протоколу від 10.12.2024 №846 відмовився, проте отримав його копію, про що здійснив відповідну відмітку в змісті протоколу, а тому заперечення представника Позивача, адвоката Кондратюка О.О. про те, що протокол не доведено до ОСОБА_1 спростовується його підписом в протоколі. При цьому вважаємо безпідставними доводи представника Позивача щодо відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_6 права притягнути його до відповідальності на підставі частини 3 статті 210 КУпАП з огляду на приписи примітки до вказаної статті, згідно із якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язує саме чинне законодавство зобов`язувало громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, до категорії яких належить Позивач мати при собі та пред`явити на вимогу представника ТЦК та СП військово-обліковий документ.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складання постанови ІНФОРМАЦІЯ_7 про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив.

Суд дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, вислухавши представника позивача, дійшов наступного.

У відповідності установчої частини складеного Протоколу № 846 від 10.12.2024 року, який не доведений був до адвоката Кондратюка О.О. та підзахисного ОСОБА_1 , та на який посилається Постанова 851 від 13.12.2024 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за начебто вчинене порушення, яке полягає у тому , що останній в особливий період, в порушені ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військо-облікового документу, та не надав його під час складання протоколу, чим вчинив правопорушення за ч.3. ст.210 1 КУпроАП.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до абз. 2 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно пункту 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Будь яких підтверджень відсутності у позивача військово-облікового документу суду не надано, також не надано фото або відео фіксацію зазначеного в постанові факту.

Військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, щомістяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації). Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації. Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR-код військово-облікового документа). Строк дії військово-облікового документа в електронній формі становить не більше одного року з дати його формування та не може перевищувати строк дії відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів. Військово-обліковий документ в електронній формі може бути роздрукований. У такому випадку він повинен містити QR-код військово-облікового документа, придатний для зчитування.

Формування військово-облікового документа в електронній формі для друку може здійснюватися особисто засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або адміністратором центру надання адміністративних послуг засобами Порталу Дія (у разі особистого звернення) за умови уточнення облікових даних.

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Відеофіксація щодо встановлення факту відсутності військово-облікового документу у позивача не було проведено, тобто відсутні докази дотримання зазначених вище вимог діючого законодавства України.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Приміткою до ст.210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постанову № 851 ОСОБА_1 від 13.12.2024 року прийнято в порушенні вимог ст. 268 КУпроАП , без його особистої присутності та саме в період перебування його на стаціонарному лікуванні. Також, без додержання у відповідності ст. 268 КУпроАП «Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», а саме: Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності . Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи .

Тобто, при вирішенні справи про притягнення до адміністративної відповідальності та прийняття Постанови № 851 від 13.12.2024 року - є наявні підстави вважати, що посадовою особою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , вчинено дії щодо протизаконного притягнення до адміністративної відповідальності, поза межами та дотримані вимог ст. 268 КУпроАП, а також створення перешкод в отриманні правничої допомоги ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена без дотримання порядку та спосіб визначений КУпАП без дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову №851 від 13.12.2024 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 07.07.2025.

Суддя Г.С. Костюченко