Справа № 460/3352/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2025 року м. Рівне №460/3352/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.02.2024 №93, про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з 29.01.2024 на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах з 15.01.1985 по 12.11.1985 на посаді інструктора Корецького райкому ЛКСМ України - 9 місяців 27 днів; з 12.11.1985 по 29.11.1986 на посаді зав.відділом комсомольських організацій Корецького райкому ЛКСМ України - 1 рік 17 днів, з 29.11.1986 по 31.03.1991 на посаді другого секретаря Корецького райкому ЛКСМ України - 4 роки 4 місяці 2 дні, в органах місцевого самоврядування: з 13.04.2006 по 09.11.2010 на посаді секретаря Корецької міської ради - 4 роки 6 місяців 26 днів, з 09.11.2010 по 29.01.2024 на посаді голови Корецької міської ради - 13 років 2 місяці 20 днів та обчисливши таку пенсію як особі, яка станом на 01.05.2016 має не менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках, виданих Корецькою міською радою від 29.01.2024 №02-15/71, від 29.01.2024 №02-15/73, від 29.01.2024 №02-15/74.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка на дату звернення до органу Пенсійного фонду досягла пенсійного віку та станом на 01.05.2016 має не менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відтак, має право на призначення та обчислення пенсії на умовах, визначених ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Проте, відповідач-2 рішенням від 02.02.2024 №93 відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу 20 років. Позивач стверджує, що за змістом трудової книжки, а також довідки Корецької міської ради від 29.01.2024 №02-15/74 її загальний стаж на посаді державного службовця та стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 становить становить 16 років 8 місяців 23 дні, а станом на 29.01.2024 - становить 24 роки 5 місяців 22 дні. Відтак, відповідач-2 протиправно не зарахував до страхового стажу періоди її роботи на посаді державного службовця та стаж роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців з 15.01.1985 по 31.03.1991, з 13.04.2006 по 29.01.2024 та протиправно відмовив їй у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 03.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідачів копії заяви позивача про переведення з пенсії за віком та долучені до неї документи, встановлено відповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву.

Відповідач-1 подав до суду відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що згідно з електронною пенсійною справою з 26.10.2023 позивачу призначено пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 29.01.2024 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переходу з пенсії за віком, призначеної на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Вказав, що розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які станом на 01.05.2016 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 означеного Закону та актами Кабінету Міністрів України. Зазначив, що відповідачем-2 було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та 02.02.2023 прийнято рішення № 93 про відмову у зазначеному перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця. Оскільки на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ (01.05.2016) позивач була посадовою особою органів місцевого самоврядування та станом на зазначену дату не мала 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, то підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком на умовах Закону України "Про державну службу" відсутні. Вважає, що відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що станом на 01.05.2016 позивач не мала необхідних 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, тому право на призначення пенсії у позивача відсутнє. Звертає увагу на те, що зарахування до стажу державної служби періоду з 15.01.1985 по 31.03.1991 та з 13.04.2006 по 29.01.2024 суперечить Закону України "Про державну службу". Враховуючи вкладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзиви, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.02.2024 № 93 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу 20 років.

Вважаючи відмову органу Пенсійного фонду у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Вказаний закон набув чинності 01.05.2016.

Відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Законом №889-VIII, крім іншого, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону Закон №3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Також після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Порядок та умови призначення пенсій особам, які працювали на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, здійснюється відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відтак, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII чітко визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (29.01.2024) досягла віку 60 років 3 місяців 4 днів.

Орган Пенсійного фонду вказав, що на дату звернення страховий стаж позивача на посаді державного службовця є недостатнім для призначення пенсії за віком на умовах, визначених ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Перевіряючи наявність у позивача необхідного страхового стажу на посаді державного службовця для призначення за віком на умовах, визначених ст.37 Закону №3723-ХІІ, суд встановив та врахував таке.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058-ІV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.3 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №637).

Згідно з п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм висновується, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, чи містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Для визначення страхового стажу позивачем при зверненні до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії від 30.01.2023 було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , згідно з якою:

- 15.01.1985 - затверджена інструктором Корецького райкому ЛКСМ України. Підстава: постанова Бюро від 22.01.1985 (запис №5);

- 12.11.1985 - затверджена зав.відділом комсомольських організацій Корецького райкому ЛКСМ України Рівненської області. Підстава: постанова Бюро від 12.11.1985 протокол № 25 (запис №6);

- 29.11.1986 - обрана другим секретарем Корецького райкому ЛКСМ України. Підстава: постанова Пленуму від 29.11.1986, протокол № 1 (запис №7);

- 31.03.1991 - звільнена із посади другого секретаря Корецького райкому ЛКСМ України в зв`язку з переводом на роботу по спеціальності. Підстава: постанова Пленуму від 17.04.1991, протокол № 5 (запис №8);

- 09.10.1997 - Корецька райдержадміністрація. Призначено на посаду начальника управління освіти райдержадміністрації за конкурсом. Підстава: розпорядження № 498 від 08.10.1997 (запис №14);

- 27.10.1997 - відповідно ст. 26 Закону України "Про державу службу" присвоєно 13 ранг державного службовця. Підстава: розпорядження № 531 від 27.10.1997 (запис №15);

- 27.10.1997 - прийнята Присяга державного службовця, занесено в особову справу (запис №16);

- 25.03.1998 - звільнено з посади начальника управління освіти райдержадміністрації у зв`язку з переведенням до районного методкабінету управління освіти РДА, п. 5 ст.36 КзпП України. Підстава: розпорядження № 175 від 26.03.1998(запис №17);

- 13.04.2006 - Корецька міська рада. Обрана секретарем міської ради. Підстава: рішення сесії № 5 від 13.04.2006 (запис №21);

- 13.04.2006 - присвоєно 10 ранг посадової особи 5 категорії у відповідності до ст. 14, 15 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Підстава: розпорядження № 56 від 13.04.2006 (запис №22);

- 13.04.2006 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування, внесено запис в особову справу (запис №23);

- 21.04.2008 - присвоєно 9 ранг 5 категорії посадових осіб. Підстава: розпорядження № 64 від 21.04.2008 (запис №24);

- 09.11.2010 - звільнена у зв`язку із закінченням строку повноважень ч.1 ст.50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Підстава: рішення сесії № 6 від 09.11.2010 (запис №25);

- 09.11.2010 - Корецька міська рада. Обрана міським головою. Підстава: рішення сесії №1 від 09.11.2010 (запис №26);

- 09.11.2010 - присвоєно 8 ранг посадової особи 4 категорії у відповідності до ст.14, 15 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні" (запис №27);

- 15.11.2012 - присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Підстава: рішення сесії № 14 від 15.11.2012 (запис №28);

- 05.11.2015 - обрана міським головою. Підстава: рішення сесії № 1 від 05.11.2015 (запис №29);

- 05.11.2015 - присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Підстава: рішення сесії №1 від 05.11.2015 (запис №30);

- 04.12.2020 - обрано на посаду Корецького міського голови. Підстава: рішення міської ради № 3 від 04.12.2020 (запис №31);

- 04.12.2020 - складено Присягу посадової особи місцевого самоврядування. Підстава: рішення міської ради №3 від 04.12.2020 (запис №32);

- 04.12.2020 - присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії посад. Підстава: рішення міської ради № 4 від 04.12.2020 (запис №33).

На час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії (29.01.2024) позивач продовжувала працювати на посаді Корецького міського голови.

Суд встановив, що записи трудової книжки позивача не містять будь-яких виправлень чи неточностей.

Таким чином, записи трудової книжки серія НОМЕР_1 в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період:

- з 15.01.1985 по 12.11.1985 на посаді інструктора Корецького райкому ЛКСМ України 9 місяців 27 днів;

- з 12.11.1985 по 29.11.1986 на посаді зав.відділом комсомольських організацій Корецького райкому ЛКСМ України 1 рік 17 днів;

- з 29.11.1986 по 31.03.1991 на посаді другого секретаря Корецького райкому ЛКСМ України 4 роки 4 місяці 2 дні;

- з 09.10.1997 по 25.03.1998 на посаді начальника управління освіти райдержадміністрації 5 місяців 15 днів;

- з 13.04.2006 по 09.11.2010 на посаді секретаря Корецької міської ради 4 роки 6 місяців 26 днів;

- з 09.11.2010 по 29.01.2024 на посаді голови Корецької міської ради 13 років 2 місяці 20 днів.

При цьому, стаж державної служби на посаді начальника управління освіти райдержадміністрації 5 місяців 17 днів, не є спірним в межах цієї судової справи.

Вказані періоди роботи підтверджуються також довідкою Корецької міської ради від 29.01.2024 № 02-15/74.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з п.3 Порядку №229, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.

Таким чином, вищевказані періоди роботи позивача не потребують додаткових документів для їх підтвердження, оскільки відповідно до положень п.3 Порядку №229 трудова книжка є основним документом для визначення стажу державної служби.

Крім того, відповідно до вимог п.2 Порядок №229 обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу.

Так, згідно з довідкою Корецької міської ради від 29.01.2024 №02-15/74 здійснено обчислення стажу державної служби та служби в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 , який складає:

- з 15.01.1985 по 31.03.1991 та з 09.10.1997 по 25.03.1998 стаж державної служби становить 6 років 8 місяців та 4 дні;

- з 13.04.2006 по 29.01.2024 стаж служби в органах місцевого самоврядування становить 17 років 9 місяців та 18 днів.

При цьому, стаж державної служби на посаді начальника управління освіти райдержадміністрації 5 місяців 17 днів, не є спірним в межах цієї судової справи.

Щодо незарахування органом Пенсійного фонду до стажу державної служби періодів роботи позивача з 15.01.1985 по 31.03.1991, суд зазначає таке.

Перелік посад, віднесених до відповідних категорій державної служби, встановлюється не лише ст.25 Закону № 3723-ХІІ, а і актами Кабінету Міністрів України.

Так, частиною третьою статті 25 Закону №3723-ХІІ визначено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Категорії посад державних службовців було введено лише Законом України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, який набув чинності 28 грудня 1993 року, а відтак робота до набрання ним чинності підлягала включенню до категорії посад державних службовців на підставі нормативно-правових актів, прийнятих в порядку, передбаченому частиною третьою статті 25 Закону України "Про державну службу".

Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283) встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку №283, до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. N1049.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049 (далі Положення №1049), до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Приписами статті 118 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) визначено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях на виборних посадах.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою пленуму, конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, вищенаведеними нормами передбачено зарахування стажу роботи особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в комсомольських організаціях до стажу державного службовця.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією щодо застосування зазначених норм матеріального права, викладеною у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18, постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17 та постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/4034/16-а (2-а/334/217/16), які є обов`язковими для врахування судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Із записів під № 5 - № 8 трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач у період роботи з 15.01.1985 по 31.03.1991 в Корецькому райкомі комсомолу займала посади, що затверджувались колегіальним органом і у розумінні ст.118 КЗпП України, роз`яснень Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156 є виборними та відповідальними, а тому підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Отже, незарахування вказаних періодів відповідачами є протиправним.

Щодо незарахування органом Пенсійного фонду до стажу державної служби періоду роботи з 13.04.2006 по 29.01.2024 в органах місцевого самоврядування, суд зазначає таке.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема, у пункті 4 частини другої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, при зарахуванні позивачу стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.05.2016 необхідно керуватися Порядком №229, а в період з 25.04.2000 по 30.04.2016 - Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 та від 15.12.2020 у справі №560/2398/19, які є обов`язковими для врахування судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 02.05.2023 №3077-ІХ (далі Закон №3077-ІХ) передбачено, що посада сільського голови та старости відноситься до п`ятої категорії посад.

Згідно зі статтею 22 Закону №3077-ІХ, до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, періоди служби позивача в органах місцевого самоврядування на посадах секретаря міської ради з 13.04.2006 по 09.11.2010 та на посаді міського голови з 09.11.2010 по 29.01.2024 (загалом 17 років 9 місяців 18 днів) підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Отже, незарахування вказаних періодів відповідачами є протиправним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вік позивача, робота на вищевказаних посадах та наявність спеціального стажу роботи держслужби станом на 01.05.2016 понад 20 років дають їй право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Статтею 19 Конституції України ередбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення відповідача-2 є необґрунтованим та прийняте всупереч вимогам чинного законодавства України.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним рішення відповідача-2 від 02.02.2024 №93, яким позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, та відновленню порушеного права шляхом зобов`язання відповідача-1 перевести її з 29.01.2024 на пенсію за віком відповідно пункту 10 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах з 15.01.1985 по 31.03.1991 та в органах місцевого самоврядування з 13.04.2006 по 29.01.2024.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Вирішуючи питання щодо обчислення пенсії, суд зазначає таке.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст.55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм висновується, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, позовна вимога щодо обчислення позивачу пенсії, як особі, яка станом на 01.05.2016 має не менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках, виданих Корецькою міською радою від 29.01.2024 №02-15/71, є передчасною у зв`язку з відсутністю спору у цій частині, оскільки відповідного перерахунку відповідачем ще не проведено, та до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не обґрунтували обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення, а позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права частково підтвердився під час розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Суд встановлено, що у позовній заяві фактично було заявлено одну вимогу немайнового характеру. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20грн.

Оскільки позов містив одну вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, то розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 лютого 2024 року №93 "Про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з 29 січня 2024 року на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах з 15.01.1985 по 12.11.1985 на посаді інструктора Корецького райкому ЛКСМ України - 9 місяців 27 днів; з 12.11.1985 по 29.11.1986 на посаді зав.відділом комсомольських організацій Корецького райкому ЛКСМ України - 1 рік 17 днів, з 29.11.1986 по 31.03.1991 на посаді другого секретаря Корецького райкому ЛКСМ України - 4 роки 4 місяці 2 дні, в органах місцевого самоврядування: з 13.04.2006 по 09.11.2010 на посаді секретаря Корецької міської ради - 4 роки 6 місяців 26 днів, з 09.11.2010 по 29.01.2024 на посаді голови Корецької міської ради - 13 років 2 місяці 20 днів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Олега Ольжича, буд.7, м.Житомир, Житомирська область, 10003; ідентифікаційний код юридичної особи 13559341).

Рішення складено 04 липня 2024 року.

Суддя О.М. Дудар