Справа № 320/6746/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 320/6746/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Проскурні Я.О.

представника позивача Хоменка О.О.,

представники відповідача Збаржевецького О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (надалі ТОВ "СІЛЬПО-ФУД") звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000494/2 від 21.08.2019;

Позовні вимоги товариство мотивує протиправністю прийняття рішень про коригування митної вартості, оскільки під час митного оформлення товарів за МД №UA125220/2019/711818 від 20.08.2019, декларант надав митниці всі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України необхідні та достатні документи, які у своїй сукупності підтверджували митну вартість задекларованих товарів та не містили розбіжностей. Проте, за наслідками розгляду поданих документів, відповідач дійшов висновку, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до статті 54 Митного кодексу України. За наслідками викладеного, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митних деклараціях, скоригував з 0,84 дол. США за кг (заявлена декларантом) до 3,86 дол.за кг, тобто скоригував митну вартість партії товару в сторону збільшення на 507 640,90 грн. Позивач стверджує, що прийняті рішення про коригування заявленої митної вартості прийняті у порушенням норм Митного кодексу України, оскільки рішення про коригування заявленої митної вартості має містити, зокрема, наявну в митному органу інформацію (у тому щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України). Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №320/6746/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІЛЬПО-ФУД до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче судове засідання / т. 1 а.с.1/.

17.02.2020 Київським окружним адміністративним судом одержано відзив митного органу на позов /т.1 а.с. 118-192/, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за МД 20.08.2019 № UA125220/2019/711818 детально розглянуто подані до митного оформлення документи та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. В повідомленні про витребування додаткових документів зазначено підстави такого витребування. Отже, декларанту надано право та можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену митну вартість товарів за основним методом визначення. Декларантом ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» шляхом електронного обміну інформацією надіслано лист від 21.08.2019 №1410, де висловлено прохання щодо прийняття ріп про коригування митної вартості. На письмову вимогу декларанта посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 21.08.2019 № UA125000/2019/000494/2. Зазначено, що декларантом не надавались додаткові документи, у межах положень частин 7- 10 статті 55 МК України. Згідно з прийнятим рішенням від 21.08.2019 № UA125000/2019/000494/2 митну вартість скориговано відповідно до положень ч. 2 ст. 64 МК України, а саме митна вартість імпортованого товару грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: МД від 08.04.2019 № UA500020/2019/3914. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості на підставі поданих декларантом документів відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, проведено процедуру консультації з декларантом на виконання ч. 4 ст. 57 МК України. Таким чином, прийняте рішення про коригування митної вартості містить всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 55 МК України та Правилами заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598. Крім того, декларанту повідомлено про його право на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, передбачені розділом X МК України. Також, вказано на право оскаржити прийняте рішення до митного органу вищого рівня або до суду.

Ухвалою Київської окружного адміністративного суду від 19.02.2020 № 320/6746/19 адміністративної справи № 320/6746/19 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2020 у справі № 320/6746/19 прийнято адміністративну справу № 320/6746/19. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративної суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 320/6746/19 відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3863-IX від 16.07.2024) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва, утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

Справа № 320/6746/19 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду м. Києва для розгляду 03.03.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями передана до провадження судді Бойка С.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості прийняти до провадження. Допущено заміну відповідача Київську міську митницю ДФС на його процесуального правонаступника Київську митницю. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11:30 01.04.2025 в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26.

01.04.2025 перенесено підготовче засідання на 15.05.2025 о 11 год. 30 хв., у зв`язку з тим, що представник відповідача подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням у відпустці.

15.05.2025 у судовому засіданні протокольною ухвалою оголошено перерву до 29.05.2025 на 11 год. 30 хв для надання додаткових доказів.

29.05.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду по суті, судове засідання призначено на 26.06.2025 на 10 год. 30 хв. / т.2 а.с.89- 90/.

Представники сторін під час промов у судових засіданнях підтримали доводи, аргументи та вимоги, викладені ними в заявах по суті справи.

Розглянувши надані сторонами документи та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" зареєстроване як юридична особа, . До видів діяльності підприємства відносяться, зокрема, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" (Покупець) та Aimon Group Limited (Постачальник) укладено контракт № 2000 від 01.04.2019 (а.с. 34-43).

Згідно із п. 1.1 даного контракту, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар в асортименті, кількості і за ціною, що визначені в виставлених Постачальником інвойсах, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар.

Відповідно до умов п. 2.1 контракту, поставка здійснюється відповідно до умов Інкотермс 2010. Безпосереднє місце поставки зазначається в кожному інвойсі окремо. Постачальник зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту, а також завантажили товар на транспортний засіб Покупця за свій рахунок.

Підпунктом 2.3.1 контракту визначено, що порядок оплати товару погоджується сторонами та вказується в інвойсі на кожну окрему партію товару. Інвойси підписуються постачальником в односторонньому порядку.

Так, під час імпорту товарів за вказаним контрактом, зокрема, поставки за інвойсом FZAMC19057С від 27.06.2019 (товар - посуд столовий/кухонний з кам`яної кераміки, що містить на своїй поверхні глазурування/покриття; країна походження - Китайська Народна Республіка, інвойсна вартість 19678,16 USD), уповноважена особа ТОВ «Сільпо-Фуд» подала до Київської митниці Державної фіскальної служби митну декларацію від 20.08.2019 №UA125220/2019/711818 разом з декларацією митної вартості.

При цьому, митна вартість товарів, зазначених в інвойсі FZAMC19057С від 27.06.2019 та декларації ТОВ «Сільпо-Фуд», була визначена за першим (основним) методом, до її складу віднесено інвойсну вартість товару, витрати на транспортування та страхування, що відображено в декларації митної вартості імпортованого товару з кодом УКТЗЕД .

До митної декларації від 19.08.2019 №UA125220/2019 позивачем були додані документи на підтвердження заявленої митної вартості товару згідно переліку, зазначеного у графі 44 Митної декларації.

Разом з тим, митним органом було направлено електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати уа транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копію митної декларації країни відправлення; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 21.08.2019 вих. №1411 ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" надало митному органу: рахунок на надання транспортно-експедиційних послуг № UAIМО322388 від 23.07.2019, платіжне доручення №5333776 від 02.08.2019 на оплату рахунку на надання транспортних послуг № UAIMO322388 від 23.07.2019, акт виконаних робіт № UAIMO322388 від 23.07.2019 до рахунку № UAIMO322388 від 23.07.2019, прайс-лист б/н від 01.05.2019, терміном дії до 01.11,2019, комерційна пропозиція № 03/0672019-2 від 03,06.2019, Лист від постачальника щодо комерційної таємниці б/н від 20.08.2019, лист від постачальника щодо обгрунтування цін на товар б/н від 20.08.2019, лист-роз`яснення від постачальника щодо умов оплати б/н 20.08.2019, висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією: висновок ТПП №Ц-665 від 21.08.2019, платіжне доручення №4324 від 24.07.2019 щодо оплати товару. виписка по рахунках б/н від 25.07,2019 щодо оплати товару.

У подальшому, 21.08.2019 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA125000/2019/000494/2 та виніс картку відмови у митному оформленні товару №UA125220/2019/00123, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації №№UA125220/2019/711818, скоригував з 0,87 USD за 1 кг імпортованого товару до 3,86 USD за 1 кг, тобто скоригував митну вартість партії товару, що декларується позивачем до рівня 214840,27 доларів США замість заявленої декларантом вартості 19678,16 дол.США (згідно з контрактом, інвойсом).

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000494/2 від 21.08.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У силу вимог частини другої статті 52 МК, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до частин першої, другої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що подані позивачем для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості, крім того позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як свідчать матеріали справи, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стало наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей, зокрема, документи, надані декларантом, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення було подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення за ціною договору (контракту), як цього вимагає ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару митний орган зазначив про те, що наданий позивачем експертний висновок від 21.08.2019 №Ц-665 містить посилання на інформацію мережі «Інтернет», згідно якої вартість одиниці товару становить 1-2 дол США/шт, що більше задекларованої вартості.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

У силу вимог частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Відтак, у разі сумніву щодо змісту наданого позивачем висновку, митний орган має право звернутися до іншого суб`єкту оціночної діяльності із письмовим запитом рецензувати вказаний висновок.

Крім того, відповідно до положень статті 327 МК, митний орган не був позбавлений можливості самостійно залучити для участі у здійсненні митного контролю митної вартості товарів спеціалістів та експертів при наявності сумнівів щодо поданого декларантом позивача висновку експерта.

Щодо посилань відповідача на не підтвердження позивачем витрат на транспортування слід звернути увагу на наступні обставини справи.

У відповідності пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують вартість транспортування, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296 (далі - Правила заповнення ДМВ), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Враховуючи не виключний характер переліку документів у Правилах заповнення ДМВ, імпортером може бути наданий будь-який з документів, які можуть підтвердити транспортні витрати, а не усі перелічені документи.

При цьому, такі витрати можуть підтверджуватися доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 та від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, у яких зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, так як довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сільпо-Фуд» разом з митними деклараціями до митного оформлення було подано: довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг та транспортний договір.

Відтак, подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для визначення митної вартості товару.

Щодо зауважень відповідача у спірному рішенні до прайс-листа, який на думку митного органу подано не від виробника товару слід зазначити таке.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Так, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Оскільки обов`язкових вимог щодо дотримання суб`єктом зовнішньоекономічної при складанні таких документів чинним законодавством не передбачено, тому прайс-лист є документом довільної форми.

З огляду на те, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс - листа, тому такий документ може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд, при цьому жодна інформація, викладена в прайс - листі не може суперечити його суті.

Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Оскільки у відповідності до частини другої статті 53 МК України, прайс - лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів, тому останній може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд, тому відповідачем безпідставно зроблено висновок про невідповідність прайс-листа.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.12.2019 у справі № 420/2315/19.

Стосовно тверджень відповідача щодо непогодження сторонами контракту строків оплати та ненадання до митного оформлення платіжних/банківських документів, слід вказати, що згідно листа постачальника Aimon Group Limited від 20.08.2019 оплата товару згідно інвойсу від 27.06.2019 №FZAMC19057С буде здійснюватись протягом 60 днів з дати інвойсу.

Вказаний лист було надано декларантом до митного органу під час митного оформлення товару, що підтверджується відомостями згідно пункту 44 митної декларації від 19.08.2019 №UA125220/2019/711818.

У інвойсі від 27.06.2019 №FZAMC19057С було зазначено найменування товару, ціну за одиницю товару, кількість товару, загальну вартість кожної одиниці товару, загальна вартість за товар, що підлягає сплаті.

Тобто, сторонами було погоджено відповідний порядок оплати товарів, та у даному випадку комерційний інвойс є лише джерелом інформації про вартість товару відповідно до умов контракту.

У свою чергу, ТОВ «Сільпо-Фуд» здійснило повну оплату вартості товарів у сумі, зазначеній у інвойсі, що підтверджується наданими до оформлення платіжним дорученням від 24.07.2019 №4324 та випискою по рахунках від 25.07.2019 /том.1 а.с.47/.

Таким чином, розбіжність щодо умов оплати товару у даному випадку відсутня та наявність інших підтверджуючих документів не впливає на правильність та об`єктивність митної вартості товарів, визначеної декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/9059/15.

Щодо посилань відповідача на відсутність відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товар, слід зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою у процедурах контролю за митною вартістю товару, предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови термінів оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплату товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

При цьому, що платіжне доручення у даному випадку є належним доказом щодо виконання (неналежного виконання) покупцем умов контракту, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до вантажної митної декларації.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно з МД № U125220/2019/711818 від 20.08.2024, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.

Відповідачем не доведено фактів понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з придбанням товарів, заниження їх вартості в інший спосіб.

Доводи митного органу про заниження декларантом митної вартості товарів ґрунтуються виключно на припущеннях, що не підтверджені документально.

За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отож формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Митним органом під час коригування митної вартості застосовано резервний метод визначення митної вартості на підставі МД від 08.04.2019 № UA500020/2019/3914.

Однак, поставка товару за вищевказаною митною декларацією здійснювалася від іншого експортера та на інших умовах, що не дає достатніх підстав ототожнювати визначену у такій декларації митну вартість товарів.

До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність митним органом неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з МД №UA125220/2019/711818 документів та наведених у них відомостях для визначення митної вартості товарів за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених у частині шостій статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, також і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З огляду на викладене, надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000494/2 від 21.08.2019.

При цьому судом враховується пункт 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно з яким обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскарженого у цій справі рішення про коригування митної вартості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (проспект Тичини Павла,1в, каб. 188, м. Київ, 02152, код ЄРДПОУ 40720198) до Київської митниці (бульв. Вацлава Гавела, 8-А, м. Київ, 03124, код ЄРДПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000494/2 від 21.08.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7614,61 грн (сім тисяч шістсот чотирнадцять гривень 61 копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Повне рішення складено 03.07.2025.

Суддя С.С. Бойко