Справа № 140/4970/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 липня 2025 року

м. Київ

справа №140/4970/24

адміністративне провадження № К/990/24896/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Гімона М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №140/4970/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКС ГРУП КОМПАНІ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 16.06.2025 надійшла касаційна скарга Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №140/4970/24.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024, залишеним без змін постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКС ГРУП КОМПАНІ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2024 №UA205140/2024/000035/1, в результаті прийняття якого збільшено суму митних платежів на 71528,07 грн. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина 3 статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 6 статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним. Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 4 частини 4 статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження. Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами статті 257 КАС України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 12, 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

За таких обставин, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Скаржником вказано, що висновок Верховного Суду у даній справі є вкрай необхідним для формування правозастосовчої практики. Адже, при винесені рішень суди виходять з того, що при здійсненні митного оформлення декларант зобов`язаний подавати виключно ті документи, які визначенні статтею 53 МК України. Водночас у своїх рішеннях суди не враховують положення пункту 2 частини 2 статті 53 МК України, відповідно до яких до зовнішньоекономічного договору (контракту) можуть додаватися додаткові документи (додатки), що є його невід`ємною частиною. Такі додатки, якщо вони містять суттєві умови договору або впливають на правильність визначення митної вартості товару, також підлягають поданню разом із декларацією, оскільки входять до переліку документів, передбачених статтею 53 як складові зовнішньоекономічного контракту.

На думку скаржника, вказана справа має виняткове значення не тільки для Волинської митниці, а й для усіх територіальних органів Державної митної служби України, Державної митної служби України, адже стосується реалізації права митного органу здійснювати контролю правильності визначення митної вартості товарів та як, наслідок, - наповнення Державного бюджету України.

Оцінивши доводи скаржника, колегія суддів вважає, що вони мають загальний характер та не містять достатніх обґрунтувань, тому не можуть сприйматись судом, як виключний випадок, а ухвалені у цій справі судові рішення на поточний день не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Відтак обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №140/4970/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва В.П. Юрченко М.М. Гімон