Справа № 369/14597/24
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/98/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду у місті Києві адміністративну справу № 369/16404/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла адміністративна справа № 369/14597/24 за позовом ОСОБА_2 до Лугана Сергія Васильовича про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 25.08.2024 року поліцейським ВРПП Бучанського РУП ГУНП в Київської області капралом поліції Луганом С.В. винесено постанову серія ББА № 641338 про те, що 25.08.2024 громадянин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FIAT DOBLO реєстраційний номер НОМЕР_1 о 9 год. 55 хв. в с. Софіївська Борщагівка, вул. Кільцева дорога, 110 а, не був пристебнутий ременями безпеки, чим порушив п. 2.3. ПДР України, при цьому постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1. ПДР України. Таким чином, за думкою працівника поліції Лугана С.В., громадянин ОСОБА_1 скоїв два адміністративних правопорушення.

За результатами розгляду вказаної постанови поліцейський ВРПП Бучанського РУП ГУНП в Київської області капрал поліції Луган С.В. прийняв по справі рішення про застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення, штрафу у розмірі 20400 грн.

Зазначена постанова винесена з істотними порушеннями прав позивача, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Так, у диспозиції статті 121 частини 5 передбачено «порушення правил користування ременями безпеки», у фабулі поліцейським зазначено іншу кваліфікацію «не був пристебнутий ременями безпеки».

У диспозиції статті 126 частини 4 передбачено «керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами», у фабулі також зазначено іншу кваліфікацію «постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 був позбавлений права керування транспортними засобами».

Таким чином працівник поліції у постанові трактував закон так, як не передбачено статтями КУпАП.

Далі, працівником поліції у описовій частині постанови повідомляється, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4/5 статті 126/121 КУпАП.

У адміністративному кодексу немає вказаної статті, а також КУпАП не містить частин та статей у вигляді дробі. Таким чином, дії позивача працівником поліції кваліфіковані за статтею, яка не існує у КУпАП.

За думкою поліцейського у описовій частині дії мого клієнта кваліфіковані по двом фактам адміністративного правопорушення. Відповідно до статті 283 КУпАП, поліцейський повинен кожен факт кваліфікувати окремо, а саме по кожному правопорушенню окремо вказати місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за кожне правопорушення окремо.

В описовій частині ці вимогі працівником поліції не дотримані.

Так, у описовій частині зазначено місце адміністративного правопорушення тільки по одному правопорушенню с. Софіївська Борщагівка, вул. Кільцева дорога, 110-а, де громадянин ОСОБА_1 не був пристебнутий ременями безпеки, при цьому не вказано и не конкретизовано місце, а саме у якій області України було скоєно правопорушення.

По другому правопорушенню лише зазначено, що «постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 був позбавлений права керування транспортними засобами». Тобто по другому факту правопорушення поліцейський не вказав місця, часу та суті адміністративного правопорушення.

У підтвердження цього, поліцейський постановив притягнути до адміністративній відповідальності громадянина ОСОБА_1 до штрафу у розмірі 20400 грн. невідомо за якою статтею.

Так, за частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено штраф у розмірі 20400 грн., за частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено штраф у розмірі 510 грн. Загальна сума штрафу за двома статтями складає 20940 грн.

У позивача виникає питання, чому громадянина ОСОБА_1 притягнуто до штрафу у розмірі 20400 грн. замість 510 грн., тобто незрозуміло чому притягнуто до відповідальності вибірково по одному з двох пред`явлених правопорушень.

Відповідачем винесено постанову з істотними порушеннями прав та правових гарантій позивача.

Під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, працівником поліції порушено вимоги статті ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснено його права і обов`язки, які передбачені статтею 268 цього Кодексу та статтею 63 Конституції України, відмовлено у наданні перекладача та адвоката для здійснення своїх прав.

Замість надання можливостю скористуватися своїми правами, поліцейський вказав що ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Графа про роз`яснення прав за ст. 63 Конституції України у постанові взагалі відсутня.

На підставі зазначеного позивач просив суд скасувати постанову поліцейського ВРПП Бучанського РУП ГУНП в Київської області від 25.08.2024 серія ББА № 641338, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. на ОСОБА_1 за чинення адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 4/5 статті 126/121 КУпАП України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2024 року постановлено залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області про скасування постанови Головне управління Національної поліції в Київській області (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирівська, буд. 15).

03.12.2024 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області - Оверчук Оленою Миколаївною до суду подано відзив, у якому вона зазначила наступне.

Згідно з постановою серії ББА № 641338 від 25 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 гривень.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до даної статті поліцейським було винесену оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у Постанові від 22.05.2020 року по справі № 825/2328/16 зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Якщо спірне рішення прийнято органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Також, правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, була висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження № К/9901/17897/18) та у постанові від 24.12.2019 року у справі № 459/1801/17 (провадження № К/9901/21710/18), де колегія судців не знаходить підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Отже, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі зазначеного представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області - Оверчук Олена Миколаївна просила суд у задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У судове засідання 05.02.2025 року позивач ОСОБА_1 та його представник Девятков Едуард Анатолійович не з`явилися, проте від представника позивача адвоката Девяткова Е.А. до суду надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області у судове засідання 05.02.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав 03.12.2024 року відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 250 КАС датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до норм ст. 289 КУпАП оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення проводиться на протязі 10 діб з моменту її винесення.

Судом встановлено, що 25.08.2024 року поліцейським ВРПП Бучанського РУП ГУНП в Київської області капралом поліції Луганом С.В. винесено постанову серія ББА № 641338 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст.126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 20 400,00 гривень за те, що він 25.08.2024 року о 09 год 00 хв. громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Софіївська Борщагівка, вул. Кільцева дорога, 110 а, не був пристебнутий ременями безпеки, чим порушив п. 2.3. ПДР України, при цьому постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року провадження № 33/824/3426/2024 був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1. ПДР України.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від підпису даного протоколу, та від отримання постанови, про що, державним інспектором відповідно до вимог вищезгаданої Інструкції, зроблено відповідний запис.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності з ч.2 статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту ч. 2 і 4 ст. 258 КУпАП слідує, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції - протокол у справі про адміністративне правопорушення не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Диспозиція частини 4 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд констатує, що відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, необхідно з`ясувати чи позбавлено особу права керувати транспортними засобами, тобто встановити факт набрання законної сили рішенням, яким позбавлено права керування транспортними засобами, наявність події правопорушення доводиться шляхом набрання законної сили рішенням, яким особу позбавлено право керування транспортними засобами.

Судом з`ясовано, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року у справі № 752/3354/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.07.2024 року у справі 752/3354/24, провадження № 33/824/3426/2024, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.05.2024 року залишено без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КУпАП визначено особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Тобто, позивач ОСОБА_1 позбавлений права керування строком на 1 рік з моменту набрання законної сили рішенням суду, а саме постанови Київського апеляційного суду від 11.07.2024 року у справі 752/3354/24, провадження № 33/824/3426/2024, тобто з 11.07.2024 року по 11.07.2025 року.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їхніми об`єднаннями на всій території України.

Враховуючи наведене, працівниками поліції законно була складена постанова від 25.08.2024 року серії ББА № 641338 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 20 400,00 гривень, як до особи яка не має права керування у відповідності до постанови Київського апеляційного суду від 11.07.2024 року у справі 752/3354/24, провадження № 33/824/3426/2024, оскільки термін позбавлення права керування ще не закінчився. Дані факти зазначені у постанові серії ББА № 641338 від 25.08.2024 року, яка є предметом оскарження у даному провадженні.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис адміністративного правопорушення

Статтею 317 КУпАП визначено, органи, що виконують постанову про позбавлення спеціального права. Зокрема ч.1 ст. 317 КУпАП зазначає, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відтак, оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУ НП в Київській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджується жодними доказами.

Доказів про порушення поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не надано та судом таких обставин не встановлено.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясовано всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, зокрема: наявність події адміністративного правопорушення, вину особи та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснив порушення вимог п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При постановленні рішення суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Суд звертає увагу, що згідно з сталою практикою ЄСПЛ (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року) Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, прийнятою з повним та всебічним з`ясуванням усіх обставин справи, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні позову слід - відмовити.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, які складаються із судового збору.

Керуючись статтями 2,6,9,72-77, 205, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови, - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко