Справа № 380/4946/25
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

04 липня 2025 рокусправа № 380/4946/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №10 від 28.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (Відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, надання житлових субсидій та пільг), про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яким їй відмовлено у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 XII у зв?язку з відсутністю законних підстав та необхідного стажу державної служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 ХІІ, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII стаж роботи - ОСОБА_1 з 02.07.1990 по день звільнення 10.01.2025 в ДІІ МФ УРСР по Буському району, Буській ДІІ (ДПА) МДІ, Буській ОДШ а саме з:

- 02.07.1990 на посаді державного податкового інспектора відділу оподаткування прибутків доходів кооперативних і громадських організацій Державної податкової інспекції МФ УРСР по Буському районі;

- 10.03.1992 на посаді старшого податкового інспектора по обліку у відділі оподаткування кооперативних та інших громадських організацій;

- 18.02.1993 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування колективних сільськогосподарських підприємств без відомчого підпорядкування;

- 01.10.1993 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб;

- 26.11.1996 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб Державної податкової адміністрації у Буському районі;

- 25.01.1997 на посаді державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб ДІА у Буському районі Львівської області;

- 06.05.1997 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб;

- 16.02.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб ДІІ у Буському районі Львівської області;

- 01.05.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу прямих і не прямих податків з юридичних осіб;

- 13.06.2000 на посаді старшого державного податкового інспектора сектору прямих і не прямих податків з юридичних осіб Буського відділення Бродівської міжрайонної державної податкової інспекції;

- 04.09.2000 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 15.08.2002 на посаді старшого державного податкового інспектора групи місцевих (рентних) неподаткових платежів та плати за землю;

- 31.08.2004 на посаді старшого державного податкового інспектора групи місцевих (рентних) податкових платежів відділу оподаткування юридичних осіб Буської МДІ;

- 13.10.2005 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов?язкових платежів);

- 28.11.2005 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 11.05.2006 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державна податкова інспекція у Буському районі;

- 16.03.2012 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у Буському районі Державної податкової служби Львівської області;

- 23.03.2012 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 27.06.2013 у зв?язку з реорганізацією ДІ у Буському районі звільнена із займаної посади у порядку переведення в Буську ОДП ;

- 01.07.2013 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування та контролю об?єктів і операцій в Буській ОДПІ;

- 10.02.2015 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

- 25.03.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб;

- 20.06.2017 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування та камеральних перевірок податкової звітності з екологічного податку та рентної плати місцевих податків і зборів платників територій обслуговування Буської ОДП управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області;

- 27.09.2018 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу податкових зборів з юридичних осіб Буського управління ГУ ДФС у Львівській області;

- 03.09.2019 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Буського управління Головного управління ДПС у Львівській області;

- 29.09.2020 на посаді старшого державного ревізора-інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування Головного управління ДПС у Львівській області;

- 22.12.2020 на посаді старшого державного ревізора-інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.01.2021 на посаді старшого державного інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення перевірок управління адміністрування юридичних осіб;

- 29.08.2022 на посаді старшого державного інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області по 10.01.2025 день припинення державної служби;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 20.01.2025 та призначити пенсію - на підставі поданої мною заяви зареєстрованої за №178 та доданими до неї документами в тому числі і Довідками виданими мені ГУ ДПС у Львівській області 20.01.2025 №51-13-01-10-00-11 ; №52-13-01-10-00-11;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань грн сплачені судові витрати, а саме суми судового збору у розмірі 3633 грн 60 коп. сплаченої при поданні позову та витрати на правничу допомогу за договором у сумі 2000,00 грн разом у сумі 5633,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону 889-VIII. Вважає вказану відмову протиправною, тому, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 04.07.2025 у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи - відмовлено.

27.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що згідно з Законом № 3723 до стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, зараховується лише час перебування на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Звертає увагу суду на тому, що відповідно до ст. 25 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні (втратив чинність) посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби ІІІ рангу.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця.

Проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи та додатково надані документи встановлено, що на день звернення стаж на посадах, віднесених до посад державної служби становить 06 місяців 01 день (враховано за період з 01.07.2013 по 01.01.2014).

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято правомірне рішення від 28.01.2025 № 10 про відмову в проведенні перерахунку пенсії (переведенні з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889) за заявою від 20.01.2025.

03.06.2025 від представника позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, в яких додаткового обґрунтовує підставність позовних вимог.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.08.1983, містить такі записи про роботу позивача:

- 02.07.1990 - прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування прибутків/доходів кооперативних і громадських організацій Державної податкової інспекції МФ УРСР по Буському районі;

- 10.03.1992 - переведена на посаду старшого податкового інспектора по обліку у відділі оподаткування кооперативних та інших громадських організацій;

- 18.02.1993 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування колективних сільськогосподарських підприємств без відомчого підпорядкування;

- 01.10.1993 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб;

- 02.11.1992 - присвоєно звання Інспектора податкової служби II рангу;

- 06.05.1994 - прийнято присягу державного службовця;

- 26.11.1996 - у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Буському району і утворенням Державної податкової адміністрації у Буському районі переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб Державної податкової адміністрації у Буському районі;

- 25.01.1997 - переведена на посаду державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб;

- 06.05.1997 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб;

- 12.06.2000 - у зв`язку із ліквідацією Державної податкової інспекції у Буському районі звільнена по ст. 36 п. 5 КЗпП України по переводу в Бродівську МДПІ;

- 13.06.2000 - призначена на посаду старшого державного податкового інспектора сектору державної податкової інспекції прямих і не прямих податків з юридичних осіб Буського відділення Бролівської міжрайонної державної податкової інспекції;

- 15.04.2002 - присвоєно чергове спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;

- 15.08.2002 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора групи місцевих (рентних) неподаткових платежів та плати за землю;

- 30.08.2004 - у зв?язку з ліквідацією Бродівської МДПІ звільнена по п. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення в Буську МДП;

- 31.08.2004 - призначена в порядку переведення на посаду старшого державного податкового інспектора групи місцевих (рентних) неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб Буської МДП ;

- 13.10.2005 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов?язкових платежів);

- 28.11.2005 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 10.05.2006 - у зв?язку з реорганізацією Буської МДПІ звільнена із займаної посади по ст. 36 п. 5 КЗпП України в порядку переведення в ДПІ у Буському районі;

- 11.05.2006 - призначена в порядку переведення на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 16.03.2012 - у зв`язку з реорганізацією в порядку перетворення ДІІ у Буському районі та утворенням державної податкової інспекції у Буському районі Львівської області Державної податкової служби переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

- 23.03.2012 - переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб як така що успішно пройшла стажування;

- 27.06.2013 - у зв?язку з реорганізацією ДПІ у Буському районі звільнена із займаної посади по ст. 36 п. 5 КЗпП України у порядку переведення в Буську ОДПІ ;

- 01.07.2013 - призначена в порядку переведення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування та контролю об?єктів і операцій.

- 01.07.2013 - присвоєно 12 ранг державного службовця;

- 01.01.2014 - присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи 1 рангу;

- 10.02.2015 - у зв?язку з реорганізацією переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

- 25.03.2016 - переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб;

- 19.06.2017 - звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в Головному управлінні ДФС у Львівській області згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 20.06.2017 - прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування та камеральних перевірок податкової звітності з екологічного податку та рентної плати місцевих податків і зборів платників територій обслуговування Буської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області ;

- 27.09.2018 - у зв?язку із зміною організаційної структури Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу податкових зборів з юридичних осіб Буського управління ГУ ДФС у Львівській області;

- 02.09.2019 - звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС у Львівської області згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 03.09.2019 - призначена в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Буського управління Головного управління ДІС у Львівській області;

- 03.09.2019 - присвоєно 7 ранг державного службовця;

- 29.09.2020 - у зв?язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування Головного управління ДПС у Львівській області;

- 21.12.2020 відповідно до п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДІС у Львівській області як відокремленому підрозділі ДПС України, п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 22.12.2020 - призначена у порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.01.2021 - у зв?язку із введенням в дію штатного розпису на 2021 рік посада старший державний ревізор-інспектор Буського відділу податків та зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб перейменована на старший державний інспектор Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб ;

- 29.08.2022 - у зв?язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду старшого державного інспектора Буського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 05.09.2022 - присвоєно 6 ранг державного службовця;

- 10.01.2025 - припинено державну службу та звільнена із займаної посади у зв?язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посад державної служби в наслідок зміни структури або штатного розпису державного органу згідно п.1 ч.1 ст. 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу».

20.01.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів, відповідач прийняв рішення № 10 від 28.01.2025 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону 889-VIII.

Рішення мотивоване тим, що на день звернення стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 6 місяців 1 день (враховано за період з 01.07.2013 по 01.01.2014).

Враховуючи вищезазначене, здійснити перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII немає можливості, так як заявниця станом на 01.05.2016 не працювала на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців та станом на день набрання чинності Законом 889-VIII немає 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, передбачених чинним законодавством.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин є право особи на переведення на інший вид пенсії за її вибором.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно із п. 4 цього Порядку документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

За змістом п.5 Порядку №283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016 року у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 року №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).

Суд враховує, що Верховним Судом України раніше уже сформульовано правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08.10.2013 року (справа №21-275а13) виснував, що аналіз положень ст.37 Закону №3723-XII, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Крім того, відповідно до ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Статтею 343 Податкового кодексу України передбачено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Ці положення знайшли своє повторення у п.п.4, 6 Порядку №229.

Таким чином, і Порядком №283, чинним до 01.05.2016 року, і діючим Порядком №229, передбачено зарахування до стажу державної служби часу перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2018 року (справа №586/965/16-а).

Судом встановлено, що відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працювала на посадах в органах державної податкової служби з 02.07.1990 по 10.01.2025, що становить 34 роки 6 місяців 8 дні.

Таким чином, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становив понад 20 років та позивач продовжувала проходити державну службу.

Отже, спірні періоди роботи позивача з 02.07.1990 по 01.07.2013, з 01.01.2014 по 10.01.2025 в органах державної податкової служби, які підтверджуються записами у його трудовій книжці, мають зараховуватися до стажу державної служби.

При цьому, позовні вимоги в частині зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.07.2013 по 01.01.2014 в органах державної податкової служби задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем зарахований вказаний період до стажу державної служби. Тому, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача в цій частині порушені.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (20.01.2025), у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про держану службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 № «Про державну службу», а саме: позивач досяг 60 річного віку, набув понад 30 років загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становив більше 20 років та позивач продовжував працювати на посаді державної служби, а станом на момент звернення за призначенням пенсії держслужбовця становив більше 20 років.

З огляду на викладене, відмова відповідача в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону 889-VIII є неправомірною. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №10 від 28.01.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

20.07.2024 набрала чинність постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 (далі Постанова №823), якою внесені зміни до порядку № 622.

Пунктом 4 Порядку № 622 (в редакції Постанови №823) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 4-2 Порядку № 622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.

Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;

розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;

розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

У матеріалах справи наявні довідки за формою, затвердженою Порядком № 622, а саме: довідка про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 20.01.2025 №51-13-01-10-00-11, яка відповідає Додатку 4 до Порядку № 622 та довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 20.01.2025 №52-13-01-10-00-11, яка відповідає Додатку 6 до Порядку № 622.

Отже, вищезазначені довідки, які долучалися позивачем до заяви про перехід на інший вид пенсії, безпідставно не враховані відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідачів про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 10 від 28.01.2025 про відмову у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону 1058, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому таке рішення слід визнати протиправним та скасувати, задовольнивши першу позовну вимогу.

Суд звертає увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).

Суд зазначає, згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Отже переведення позивача з одного виду пенсії на інший необхідно здійснити з дати звернення, тобто 20.01.2025.

За наведених обставин, інші позовні вимоги є похідними від першої та підлягають до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача:

- зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди її роботи на посадах в органах державної податкової служби, а саме: з 02.07.1990 по 01.07.2013 та з 01.01.2014 по 10.01.2025 (включно), згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .

- здійснити з 20.01.2025 переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 20.01.2025 №51-13-01-10-00-11 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 20.01.2025 №52-13-01-10-00-11 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити частково.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується таким.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч. 6 ст. 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, потрібно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (ст. ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Суд встановив, що між позивачем (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Правовий центр «Професіонал» (Виконавець), в особі голови об`єднання Гордієнко Оксани Юрівної укладено договір № 14/25 про надання правничих послуг від 27.02.2025 (далі - Договір).

Ордер серії ВС №1351132 про надання правової допомоги у справі виданий адвокатом Гордієнко О.Ю.

Відповідно до п. 3.1. та 3.2. Договору 3.1.за надання правничих послуг встановлюється оплата в розмірі 2000,00 грн. Оплата здійснюється шляхом перерахунку суми визначеної п.3.1 даного Договору на розрахунковий рахунок Виконавця або готівкою у касу у сумі 2000,00 грн. в якості попередньої оплати.

Згідно з Актом наданих послуг від 02.06.2025 умови Договору виконані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень.

Перелік виконаних робіт (наданих послуг) Виконавцем :

1. Виконавцем надано Замовнику усні консультації цивільного, трудового, пенсійного законодавства, адміністративного права та процесу.

2. Виконавець виконував доручення Замовника у відповідності до умов договору підготував позовну заяву, проаналізував та підготовив копії інших необхідних документів. подав позов до суду, готував усі необхідні процесуальні документи.

Вартість виконаних робіт складає - 2000,00 грн.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У цьому випадку суд зазначає, що ця справа згідно з положеннями ст.ст. 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Вказаний обсяг наданих послуг адвокатом, суд вважає завищеним, оскільки ця справа незначної складності та не потребує значної затрати часу на вказані послуги.

Також судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких оприлюднено численні судові рішення судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що наведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці адміністративного позову.

Отже, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1000,00 грн.

Оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, тому судовий збір за подання цього позову становить 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 28.01.2025 № 10.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди її роботи на посадах в органах державної податкової служби, а саме: з 02.07.1990 по 01.07.2013 та з 01.01.2014 по 10.01.2025 (включно), згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 20.01.2025 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 20.01.2025 №51-13-01-10-00-11 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 20.01.2025 №52-13-01-10-00-11 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

7. У задоволенні інших вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область; ).

Повне рішення суду складено 04.07.2025.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна