Справа № 640/13986/19
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Лідер" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Лідер" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № Головного управління ДФС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № Головного управління ДФС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що доводи відповідача щодо начебто порушення позивачем норм податкового законодавства ґрунтуються на непідтверджених обставинах, припущеннях, а також на фактах, які безпосередньо не мають відношення ні до позивача, ні до порядку ведення ним податкового обліку та виконання податкових зобов`язань. Крім цього, всупереч нормам законодавства та судовій практиці, відповідач покладає на позивача відповідальність за ймовірні порушення його контрагентів. З огляду на вищезазначене, Податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № Головного управління ДФС у м. Києві та Податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № Головного управління ДФС у м. Києві є неправомірними і такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ", які є контрагентами позивача не мали можливості надавати послуги для скаржника у зв`язку із не підтвердженням операцій по фактичному придбанню таких послуг за ланцюгом постачання, правочини між ними здійснені без мети настання реальних наслідків, так як нереальність первинного формування активу доводить нереальність і послідуючого придбання послуг. Виходячи з викладеного вище, контролюючим органом зроблено висновок про нереальність здійснення господарської операції за перевірений період між скаржником та ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА2, ПП "ФАНДИ БЕЙ".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/13986/19, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Замінено відповідача, Головне управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код юридичної особи 39439980), на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Від Приватного підприємства "Лідер" до суду надійшли письмові пояснення щодо актуальності розгляду справи 640/13986/19, в яких позивач зазначає, що відсутність розгляду справи може призвести до порушення прав та законних інтересів сторін, а саме до виконання податкових повідомлень-рішень з якими ПП "ЛІДЕР" не погоджується. Станом на 25.03.2025 справу не було розглянуто, тому з огляду на прийняття Хмельницьким окружним адміністративним судом справи до свого провадження просять розглянути справу, оскільки її розгляд є актуальним. Також просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у м. Києві у зв`язку з отриманням ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 17.11.2016 у справі №295/14493/1 б-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 09.11.2015 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "ЛІДЕР" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.10.2016, за результатами якої складено акт від 22.04.2019 №92/26-15-14- 07-02-10/31563452.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення скаржником вимог пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 та п. 135.1 ст. 135 розд. III Податкового кодексу України (далі ПКУ), в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на 111 885 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі ПДВ) на 37 910 грн. з урахуванням п. 102.2 ст. 102 ПКУ.

З матеріалів перевірки встановлено, що між скаржником та ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ" (далі- Контрагенти) були укладені договори про надання послуг (послуги експедитування), на виконання умов яких скаржником до перевірки, були надані акти приймання-передачі наданих послуг, податкові накладні, перелік яких зазначено в акті перевірки.

Контролюючим органом до перевірки було отримано ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 17.11.2016 у справі №295/14493/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 09.11.2015, в рамках якого проведено ряд обшуків за результатами яких виявлено та вилучено 120 печаток СГД, в переліку транзитно-конвертаційних підприємств є ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ", які надавали ПП "ЛІДЕР" послуги по транспортному експедируванню.

Крім того; відповідно до бази даних ДФС у період взаємовідносин з ПП "ЛІДЕР" засновником та директором ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ" був гр. ОСОБА_1 . Також встановлено, що гр. ОСОБА_1 являється громадянином Російської Федерації. Документом, який підтверджує право на постійне проживання ОСОБА_1 є посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_1 видана відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київський області. Відповідно до отриманої інформації посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 не видавалась. Згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_1 не надавав будь-кому право на представлення його інтересів щодо ведення господарської діяльності.

Виходячи з викладеного вище, контролюючим органом зроблено висновок про нереальність здійснення господарської операції за перевірений період між скаржником та ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ".

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийняті та направлені ППР від 08.05.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 139 856 грн., з яких на 111 885 грн. за основним платежем та на 27 971 грн. за штрафними санкціями; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 568 365 грн., з яких на 378 910 грн. за основним платежем та на 189 455 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, у тому числі, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 вищезазначеного Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 цього Закону передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся позивач мав договірні взаємовідносини з ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ".

Враховуючи зазначене та наявні документи в матеріалах справи, суд встановив, що документальними підтвердженнями здійснення господарської діяльності позивача з контрагентами є первинні документи.

Разом з тим, за результатами дослідження взаємовідносин платника податків з його контрагентом податковий орган робить висновок про неможливість виконання робіт (надання послуг) за вищевказаними документами, оскільки господарська діяльність товариства має ознаки фіктивності.

Так, контролюючим органом до перевірки було отримано ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 17.11.2016 у справі №295/14493/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 09.11.2015, в рамках якого проведено ряд обшуків за результатами яких виявлено та вилучено 120 печаток-СГД, в переліку транзитно-конвертаційних підприємств є ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП "ФАНДИ БЕЙ", які надавали ПП "ЛІДЕР" послуги по транспортному експедируванню.

Крім того відповідно до бази даних ДФС у період взаємовідносин з ПП "ЛІДЕР" засновником та директором ПП "ГАРДЕ-ПЛЮС", ПП "ВЕГА-РЕМСТРОЙ", ПП "АВАЛОН-2", ПП "ФЕБРУС", ПП "ПАЙОЛА", ПП «ФАНДИ БЕЙ" був гр. ОСОБА_1 . Також встановлено, що гр. ОСОБА_1 являється громадянином Російської Федерації. Документом, який підтверджує право на постійне проживання ОСОБА_1 є посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_1 видана відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київський області. Відповідно до отриманої інформації посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 не видавалась. Згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_1 не надавав будь-кому право на представлення його інтересів щодо ведення господарської діяльності.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

У цьому контексті суд наголошує, що позивачем не було надано всіх первинних документів, які підтверджують здійснення операцій між позивачем і контрагентами, зокрема, не було надано докази на підтвердження договірних відносин та рух активів у процесі здійснення господарської операції між контрагентами.

Матеріалами справи також не підтверджено факт наявності у позивача бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів оформлених згідно вимог чинного законодавства, що не свідчать про реальність здійснення господарських операцій з контрагентами.

Аналізуючи складені між позивачем та документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи не відповідають положенням законодавства та не містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні , а тому вказані документи не мають юридичну силу, не розкривають зміст господарських операцій та не підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу.

Відтак, суд приходить до висновку, позивачем не дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України та вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні .

Крім того, Вищим адміністративним судом України уже розглядались справи, де контрагентом позивача були, зокрема, ПП "Фірма "Володар" та встановлено неможливість надання будь-яких послуг даним суб`єктом господарювання, оскільки керівник такого не перебував на території України на момент підписання первинних документів.

Зокрема, ухвалою від 26.10.2016 № К/800/61299/13 у справі № 826/11720/13-а за позовом ТОВ "Агентство комплексної безпеки" до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, де контрагентом позивача є ПП "Фірма "Володар", встановлено, що "в процесі розгляду даної справи суд першої інстанції, з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками здійснення операцій з виконання комплексу монтажних робіт з Приватним підприємством "Фірма "Володар" та за наслідками надання різноманітних консалтингових послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Лоу Консалт", дійшов обґрунтованого висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності, зокрема, з огляду на відсутність рахунків, які б посвідчували придбання контрагентом матеріалів та обладнання для проведення монтажний робіт; відсутність локальних кошторисів, рахунків-фактур, планів-схем розміщення обладнання; документи про надання консалтингових послуг не розкривають зміст операцій та не відповідають вимогам законодавства; відсутні специфікації на замовлення, розрахунки вартості робіт за кожним замовленням, рахунки-фактури, роздруківки з електронної бази даних (адресна програма), реєстри, надані відділами Укрпошти щодо відправки рекомендованих листів, докази надання виконавцю (Товариству з обмеженою відповідальністю "Лоу Консалт") переліку осіб та їх адрес, за якими необхідно здійснювати розповсюдження конвертів із запакованими матеріалами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, контрагент позивача - Приватне підприємство "Фірма "Володар" не мало найманих працівників, директор, бухгалтер та засновник в одній особі є громадянкою Росії, яка відсутня на території України".

З урахуванням викладеного, а також доводів відповідача, суд приходить до висновку про те, що позивач не підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Лідер" до Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Приватне підприємство "Лідер" (бульв. Лесі Українки, 34, офіс 310, м. Київ, 01133 , код ЄДРПОУ - 31563452)
Відповідач:Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, Київ 116, м. Київ, 04116 , код ЄДРПОУ - 44116011)

Головуючий суддя П.І. Салюк