Справа № 240/28633/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/28633/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

07 липня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Академії Державної пенітенціарної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Міністерство юстиції України, до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 140 913,34 грн.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача як колишнього курсанта витрат на виплату грошового забезпечення.

Позивач та третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу відповідача в яких вказали на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважили, що грошове забезпечення є частиною фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ і підлягає відшкодуванню у разі звільненні зі служби в ДКВС України протягом трьох років після закінчення навчання. Також вказали, що Академія Державної пенітенціарної служби віднесена до сфери управління Міністерства юстиції України, та не має жодного відношення до Збройних Сил України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 349/ОД від 20.07.2019 ОСОБА_1 з 18.08.2019 року був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби.

01 вересня 2020 року між Академією Державної пенітенціарної служби (надалі - Академія) (виконавцем) з однієї сторони, Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 690 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (надалі - Контракт ).

З 18.08.2019 по 16.06.2023 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до наказу Академії №280/ОС від 15.06.2023 відповідачу присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» та видано диплом про освіту.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту. Відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)». Згідно наказу №245 о/с-23 від 16.06.2023 відповідача призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи.

Згідно наказу начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» №284 о/с-23 від 12.07.2023 відповідача звільнено зі служби згідно ст. 65 п. 9 Закону України «Про національну поліцію» та направлено його для подальшого проходження служби до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Відповідно до наказу №102к-23 від 20.07.2023 відповідача призначено на посаду інспектора відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» №113-23 від 21.08.2023 відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 №5/1722 від 16.06.2023 було витрачено за період з 18.08.2019 по 16.06.2023: на грошове забезпечення - 88918,22 грн, на продовольче забезпечення 28408,77 грн, на речове забезпечення - 11014,87 грн, на медичне забезпечення 1851,15 грн, оплата комунальних послуг та спожиті енергоносії - 10720,33 грн, що разом складає 140913,34 грн.

Відповідач ознайомився із розрахунком на відшкодування витрат, пов`язаним з його утриманням 22.08.2023, про що свідчить його особистий підпис на довідці-розрахунку №5/1722 від 16.06.2023.

Оскільки відповідачем не погашена заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, підписавши вищезазначений контракт, взяв на себе дані зобов`язання щодо відшкодування витрат (коштів) державі в разі дострокового розірвання контракту та була заздалегідь проінформована щодо цього питання, а тому він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом міністрів України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Колегія суддів також зауважує, що згідно пункту 3 розділу ІІ контракту від 01.09.2020 № 690 вказані витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Посилання відповідача у цій частині на суперечність у довідках позивача від 07.11.2023 №17/3266 згідно якої відповідач проживав у гуртожитку Академії 377 днів та від 07.11.2023 №17/3266 згідно якої відповідач проживав у гуртожитку Академії 182 дні в період з 18.08.2019 по березень 2020 року та 92 дні упродовж 92 днів, апеляційний суд розцінює критично.

Так, відмінність у кількості днів проживання відповідача у гуртожитку Академії у вказаних довідках зумовлена змістом запитів у відповідь на які надані такі довідки. Так, відповідач навчався з 2020 по 2023 рік, а інформація у вказаних довідках надана за різні періоди навчання.

Як уже зазначалось, за приписами статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 3 розділу ІІ контракту від 01.09.2020 № 690 вказані витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

До того ж, відповідач не оскаржив проведеного позивачем розрахунку таких витрат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (Порядок № 261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (пункт 1).

Згідно із пунктами 2-5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.

Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється, виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Згідно із п.2 Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , №5/1722 від 16.06.2023 було витрачено за період з 18.08.2019 по 16.06.2023: на грошове забезпечення - 88918,22 грн, на продовольче забезпечення 28408,77 грн, на речове забезпечення - 11014,87 грн, на медичне забезпечення 1851,15 грн, оплата комунальних послуг та спожиті енергоносії - 10720,33 грн, що разом складає 140913,34 грн.

Відповідач ознайомився із розрахунком на відшкодування витрат, пов`язаним з його утриманням 22.08.2023, про що свідчить його особистий підпис на вказаній довідці-розрахунку.

Проведений позивачем розрахунок відповідач не заперечував та не оскаржував.

Апеляційний суд критично розцінює доводи апеляційної скарги про те, що оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби.

Так, Академія Державної пенітенціарної служби віднесена до сфери управління Міністерства юстиції України, та не має жодного відношення до Збройних Сил України.

Враховуючи, що відповідач навчався в вищому навчальному закладі системи Міністерства юстиції України, а не Міністерства оборони України, а тому положення, які застосовуються до навчальних закладів Міністерства оброни України, в тому числі наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», не регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не відшкодовано витрати держави, пов`язані з утриманням його в навчальному закладі, у зв`язку з звільненням зі служби в Державній кримінально виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання, в 140913,34 грн, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача таких витрат, пов`язаних з його утриманням як курсанта у Академії Державної пенітенціарної служби України.

За змістом позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 13 січня 2023 року у справі № 440/2692/20 та від 13 березня 2024 року у справі №440/14068/21 на спірні правовідносини не поширюється дія положень пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України в частині стягнення грошового забезпечення.

До того ж, у рішеннях у справі «Chitos проти Греції» (рішення від 04 червня 2015 року, заява № 51637/12), та у справі «Lazaridis проти Греції» (рішення від 12 січня 2016 року, заява № 61838/14) ЄСПЛ зазначав, що накладене на кадрових офіцерів зобов`язання після завершення навчання нести службу протягом певного строку є невід`ємним від покладеного на них завдання. Обчислення строку дії контрактів офіцерів, які отримали освіту коштом армії, і умови розірвання таких контрактів належать до розсуду держави. Вимога держави повернути кошти, витрачені на навчання офіцерів і військових медиків, а також на їх забезпечення відповідно до потреб, виправдовують заборону розривати контракт протягом певного строку і встановлення відшкодування витрат, яких зазнала держава протягом років навчання.

Щодо захисту права власності ЄСПЛ вказав, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.