Справа № 120/6288/25
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

07 липня 2025 р. Справа № 120/6288/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59) про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправні дії органу місцевого самоврядування щодо відмови повернути кошти, які помилково сплачені, а тому вважає, що відповідача слід зобов`язати повернути помилково сплачені кошти.

Ухвалою від 12 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві (його представнику) усунути недоліки, що містить поданий позов шляхом:

- зазначення у позовній заяві ідентифікаційного коду Вінницької міської ради в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- приведення змісту позовних вимог у відповідність до положень статті 5 та пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надання доказів на підтвердження тих обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, і за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав та інтересів суб`єктом владних повноважень.

Копія ухвали від 12 травня 2025 року отримана позивачем 30 травня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак у запропонований термін позивач не усунув недоліки позовної заяви, що передбачені ухвалою від 12 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 продовжено строк до 27 червня 2025 року для усунення недоліків, що визначені ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року.

30 червня 2025 року на виконання вимог ухвали від 12 травня 2025 року позивачем подано до суду заяву, у якій зазначено, що відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Тобто, на думку позивача, процесуальним законодавством покладено обов`язок на особу, яка звертається до суду, подати саме всі наявні у нього докази. При цьому позивач зазначає, що в силу приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд не позбавлений можливості самостійно витребувати докази, необхідні для розгляду справи. Щодо відсутності у позовній заяві інформації про ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, то позивач зауважив, що така інформація є загальнодоступною та такі недоліки не можуть слугувати підставою для повернення позовної заяви, оскільки не перешкоджають розгляду справи по суті.

Розглянувши подану позивачем заяву, зважаю на таке.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 12 травня 2025 року суд вказав на недоліки позовної заяви та запропонував позивачу їх усунути шляхом: зазначення у позовній заяві ідентифікаційного коду Вінницької міської ради в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; приведення змісту позовних вимог у відповідність до положень статті 5 та пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України; надання доказів на підтвердження тих обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, і за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав та інтересів суб`єктом владних повноважень (надати відповідь на скаргу відповідача, який листом відмовив ОСОБА_1 у поверненні помилково сплачених коштів).

Зі змісту поданої заяви слідує, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою від 12 травня 2025 року.

Разом із тим варто зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини вказано на те, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «Зубац проти Хорватії» (Beles and Others v. The Czech Republic), № 47273/99, пп. 50-51 та 69, а також «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), № 35787/03, п. 29).

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Таким чином, слід дійти висновку, що позивачем хоча і не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 12 травня 2025 року, проте такі недоліки позову є незначними, а тому доходжу до висновку, що повернення позовної заяви в даному випадку буде проявом надмірного формалізму.

Відтак, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду, відповідає вимогам, передбаченим статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), що є підставою для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини 9 статті 171 КАС України визначено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, окрім іншого, вказується за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Визначаючись із тим, за якими правилами позовного провадження здійснюватиметься розгляд адміністративної справи, зважаю на таке.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини 1, 2 статті 12 КАС України).

Особливості розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження врегульовано главою 10 розділу ІІ КАС України.

Статтею 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відтак, керуючись приписами статей 12, 257, 262 КАС України, а також враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, доходжу висновку, що розгляд справи слід здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про витребування додаткових доказів, суд зважає на таке.

Статтею 9 КАС України, окрім інших принципів адміністративного судочинства, закріплено й принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі. Частиною 4 цієї статті передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 3 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, особливості витребування доказів наведені у статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 згаданої статті учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 3 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Так, зі змісту позовної заяви слідує, що представник ОСОБА_1 звернувся до Департаменту адміністративних послу Вінницької міської ради із скаргою, у якій просив повернути його довірителю помилково сплачені кошти в сумі 810 гривень.

При цьому, як зазначає представник позивача, у відповідь на скаргу відповідач листом відмовив у поверненні помилково сплачених коштів.

Однак до позовної заяви не долучено належним чином засвідченої копії листа відповідача (або ж листа Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради), яким представнику Пацалюка М.М. відмовлено у поверненні помилково сплачених коштів.

Відповідно до частини 5 статті 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відтак суд дійшов висновку витребувати у позивача докази належним чином засвідчену копію листа відповідача (або ж листа Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради), яким представнику Пацалюка М.М. відмовлено у поверненні помилково сплачених коштів.

Керуючись статтями 9, 12, 72, 73, 77, 80, 160, 161, 171, 248, 256, 257, 262 КАС України,

УХВАЛИВ:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про зобов`язання вчинити дії.

Розгляд справи здійснюватиметься суддею Яремчуком Костянтином Олександровичем одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Встановити відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 КАС України. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку статті 163 КАС України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку статті 164 КАС України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Витребувати у ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію листа Вінницької міської ради або ж листа Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, яким представнику Пацалюка М.М. відмовлено у поверненні помилково сплачених коштів.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідачу також надіслати копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Повідомити учасників справи про можливість отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович