Справа № 400/990/25
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 р. № 400/990/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася з позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачці в повному обсязі всіх належних сум грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 , який зник безвісти 23.06.2024;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачці грошового забезпечення за червень жовтень 2024, додаткової винагороди на період дії воєнного стану за травень жовтень 2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що її чоловік військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , який зник безвісти 23.06.2024. За заявою позивачки відповідачем виплачено грошове забезпечення її чоловіка за період жовтень січень 2024. На адвокатський запит відповідач повідомив, що заяву позивачки було отримано відповідачем у середні листопада 2024, хоча вона була надіслана нею одразу після сповіщення. Відтак, відповідач фактично не виплатив позивачці грошове забезпечення за період з травня 2024 по вересень 2024, грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік.

Ухвалою від 07.02.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача до суду відзив не надходив, ухвала про відкриття доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» 17.02.2025.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.262 КАС України без проведення судового засідання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив наступне.

Позивачкою отримано сповіщення сім`ї №85 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому повідомлено, що матрос ОСОБА_2 зник безвісти 23.06.2024 під час виконання бойового завдання.

Після отримання інформації про зникнення безвісті свого чоловіка позивачка звернулась до відповідача з заявою на отримання грошового забезпечення.

Позивачці на картковий рахунок було зараховано грошове забезпечення у жовтні, листопаді, грудні 2024 та січня 2025, що підтверджено позивачко у позовній заяві.

Представником позивачки на адресу відповідача направлено адвокатський запит від 05.11.2024 щодо нарахування та виплати їй грошового забезпечення на зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 .

Листом від 01.12.2024 № 182/12906 на адвокатський запит повідомлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня надходження заяви позивачки.

Позивачка вважає, що відповідачем не доплачено їй грошового забезпечення за червень жовтень 2024, додаткової винагороди на період дії воєнного стану за травень жовтень 2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

У пункті 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Так, Порядком №884 визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Відповідно до пункту 6 даного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей, зокрема, військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналіз вищезазначених норм Закону №2011 та Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця і виплата грошового забезпечення здійснюється за заявою з дня зникнення безвісти.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці виплачено грошове забезпечення у жовтні, листопаді, грудні 2024 та січні 2025, що підтверджується позивачкою та не заперечується відповідачем.

Однак, відповідач мав виплачувати позивачці грошове забезпечення з дня зникнення безвісти матроса ОСОБА_2 , тобто з 26.06.2024. При цьому, право на виплату позивачкою не є спірним.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачці грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 , який зник безвісти 23.06.2024 з 26.06.2024 по жовтень 2024 та зобов`язання виплатити підлягає задоволенню.

Також, підлягає частковому задоволенню вимога позивачки щодо виплати їй додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а саме в частині періоду невиплати з 23.06.2024 по жовтень 2024, оскільки відповідно до абзацу 3 пункту 1-2 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Щодо виплати позивачці матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 7 розділу XXIV Порядку № 260 Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 6 окремого доручення Міністерства оборони України № 183/уд від 16.01.2024 визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за таких підстав, зокрема, сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не реалізовано у рік настання події.

Таким чином, вимога щодо виплати позивачці матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік підлягає задоволенню.

При цьому, не підлягає задоволенню вимога позивачки щодо виплати їй грошової допомоги на оздоровлення, оскілки п. 1 розділу 23 Порядку 260 виплата передбачена військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки один раз на рік і її виплата не передбачена сім`ям військовослужбовців безвісно відсутніх.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 , який зник безвісти 23.06.2024 за період з 23.06.2024 по жовтень 2024, додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 23.06.2024 по жовтень 2024 та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_2 , який зник безвісти 23.06.2024 за період з 23.06.2024 по жовтень 2024, додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 23.06.2024 по жовтень 2024 та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов