Справа № 607/11117/25
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025 Справа №607/11117/25 Провадження №2-а/607/502/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу в порядку ч.3 ст.194 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі адміністративної комісії виконавчого комітету про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Адвокат Білик Л.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №243 від 21 травня 2025 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП; стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення № 243 від 21 травня 2025 року позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень. В оскаржуваній постанові викладено наступний опис обставин вчинення адміністративного правопорушення: «26.04.2025 о 12 год. 10 хв. при обстеженні території по вул. Київська, 9 виявлено, що продавець магазину «Овація» гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці, здійснила продаж тютюнових виробів, а саме пакування сигарет ТМ «ЛсМ» в кількості 1 шт, та за ціною 115 грн, неповнолітній ОСОБА_2 27.10.2007, чим порушено ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Зазначає, що в матеріалах адміністративної справи немає доказів вчиненого адміністративного правопорушення позивачем, а саме: копії фіскального чеку про продаж тютюнового виробу в кількості 1 шт. на суму 115 грн. о 12 год. 10 хв.; фото або відео з місця події; протоколу вилучення проданого тютюнового виробу. Враховуючи відсутність протоколу вилучення тютюнового виробу, залишається незрозумілим, якою була доля речового доказу (тютюнового виробу), оскільки згідно вимог статті 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Крім того, відібрання письмових пояснень у неповнолітньої, за відсутності батьків, іншого законного представника або педагога, є порушенням вимог ч. 2 ст. 33 Закону України "Про Національну поліцію". Такі відомості є недопустимим доказом. У даній справі пояснення у неповнолітньої відбирались за відсутності батьків чи законних представників.

Ухвалою судді від 03 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що до матеріалів справи долучено докази, які підтверджують обставини, зазначені в оскаржуваній постанові. Наявність фіскального чека не є обов`язковим доказом факту правопорушення у даній справі. Крім того, пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 отримані в присутності законного представника, а саме куратора ОСОБА_3 , тому вказані пояснення в сукупності з іншими доказами можуть вважатись належними. Також зазначає, що позивач зловживає положенням про презумпцію невинуватості, намагаючись використати відсутність окремих формальних доказів для повного скасування постанови.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Білик Л.С. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Білик Л.С. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача Цюх Л.В. до суду надійшло клопотання, в якому вона просить розглядати справу за її відсутності.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту оскаржуваної постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Тернопільської міської ради №243 від 21 травня 2025 року вбачається, що 26.04.2025 о 12 год. 10 хв. при обстеженні території по вул. Київська, 9 виявлено, що продавець магазину «Овація» ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці, здійснила продаж тютюнових виробів, а саме пакування сигарет ТМ «ЛсМ» в кількості 1 шт., та за ціною 115 грн., неповнолітній ОСОБА_2 27.10.2007, чим порушено ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що оскаржуючи постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Тернопільської міської ради №243 від 21 травня 2025 року, позивач у позовній заяві посилається на відсутність доказів здійснення факту продажу тютюнового виробу.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, представником відповідача суду надано копію матеріалів адміністративної справи ВАД №734566 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Зокрема, до матеріалів справи долучено письмові пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 від 26 квітня 2025 року, у якому вона зазначила, що 26 квітня 2025 року приблизно о 12 год. 20 хв. вона придбала сигарети «LM Loft» в кількості 1 шт., вартістю 115 грн. у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, суд вказане пояснення оцінює критично, оскільки воно не містить належних відомостей щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, оскільки у поясненні не конкретизовано у кого саме ОСОБА_2 придбала тютюнові вироби.

У рапорті ст.ДОП СДОП ВППП Тернопільського РУ поліції ГУНп в Тернопільській області ст..лейтенанта поліції Погодича В. від 26 квітня 2025 року зазначено, що 26.04.2025 року при обстежені території м. Тернополя було виявлено неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із пачкою сигарет, а саме сигарети ТМ «LsM», остання повідомила, що близько 12 год. 10 хв. придбала даний тютюновий виріб в магазині, алкоголь та тютюн ТЗОВ «Овація» що по вул. Київська, 9 м. Тернополя, за ціною 115 грн. без отримання розрахункового чеку. Прибувши до магазину алкоголь та тютюн ТЗОВ «Овація», було виявлено продавця ОСОБА_1 . При цьому, зі змісту вказаного рапорту вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 не повідомила працівникам поліції про те, що тютюнові вироби вона придбала саме у ОСОБА_4 .

Зі змісту копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №734566 від 26 квітня 2025 року вбачається, що особистий огляд та огляд речей не проводився, речі не вилучалися.

У письмовому поясненні від 26 квітня 2025 року, ОСОБА_1 категорично заперечує факт продажу тютюнового виробу неповнолітній.

Жодних інших доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, зокрема копії фіскального чеку про продаж тютюнового виробу в кількості 1 шт. на суму 115 грн. о 12 год. 10 хв.; фото або відеозапису з місця події; протоколу вилучення проданого тютюнового виробу, до матеріалів адміністративної справи не долучено та суду таких не надано.

Долучена до матеріалів справи копія витягу з ІПНП України, за відсутності інших належних доказів, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним та достатнім доказом по даній справі, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Також слід зазначити, що в оскаржуваній постанові вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». При цьому, вказаний закон втратив чинність 01 січня 2025 року у зв`язку із прийняттям Закону України 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд, також, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КАС України, для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, відповідачем не надано.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову по справі про адміністративне правопорушення №243 від 21 травня 2025 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн., слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі адміністративної комісії виконавчого комітету про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №243 від 21 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 гривень - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 484,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Реквізити сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: Тернопільська міська рада в особі адміністративної комісії виконавчого комітету, 46001, вул.Листопадова, 5, Тернопіль, .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій