Справа № 420/38634/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,
В обґрунтування заяви, посилаючись на вимоги статей 139, 252 КАС України, для вирішення питання про понесенні позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, адвокат Опанасенко А.В. надав до суду апеляційної інстанції: копії рахунків та платіжних інструкцій на оплату послуг; копію акту виконаних робіт (наданих послуг).
Головне управління ДПС в Одеській області надіслало до суду апеляційної інстанції заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просило відмовити у задоволення заяви про ухвалення додаткової постанови .
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ст.ст.252, 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями частини 3 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підставі частин 4-7 цієї статті КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.
Так, в даному випадку, на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, було надано суду: копії рахунків та платіжних інструкцій на оплату послуг; копію акту виконаних робіт (наданих послуг).
Матеріалами справи підтверджено, 22.11.2024 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ЮРЛАЙН» було укладено Договір про надання адвокатських послуг (далі - «Договір про надання адвокатських послуг»(а.с.100-101,т.3)
Відповідно до Додатку №1 «Умови надання послуг» Договору про надання правової допомоги відповідальним за надання послуг призначений адвокат Опанасенко А.В., який представляв інтереси ОСОБА_1 у цій справі.
За умовами цього Договору про надання адвокатських послуг надаються послуги щодо оскарження рішень ГУ ДПС в Одеській області, що є предметом розгляду у цій справі.
Відповідно до п. 3.3. Договору про надання адвокатських послуг: «Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником протягом 5-ти банківських днів з дня надання Виконавцем рахунку на оплату».
Відповідно до п. 5 Додатку №1 «Умови надання послуг» Договору про надання правової допомоги: «Сторони погодили, що Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг у фіксованому розмірі, який складає 40 000,00 грн. без ПДВ за кожен місяць надання послуг на підставі виставленого рахунку (авансу)».
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 24.06.2025, виконавцем було надано позивачу такі послуги:
Загальна вартість виконаних робіт (послуг) склала 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень.
Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Як вже зазначалось вище, представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення на стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Відповідач акцентував увагу суду , що в акті № НП - від 24.06.2025 не зазначена вартість кожної з наданих послуг та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як і не зазначена кількість витраченого часу.
Між тим, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №910/1929/19, - акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Досліджуючи надані адвокатом документи та заперечення представника відповідача на предмет співмірності заявленої суми правничою допомоги, колегією суддів встановлено наступне.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду справи як у суді першої так і суді апеляційної інстанції.
В суді апеляційної інстанції представник позивача продублював свою позицію наведену в суді першої інстанції. Підготовка справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки, представник позивача - адвокат Опанасенко А.В. був обізнаний із позицією ГУ ДПС в Одеській області, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось.
Доречно наголосити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 80 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з ГУ ДПС в Одеській області становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період апеляційного провадження, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
В той же час враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, беручи до уваги доведеність позивачем відповідно до вимог статті 77 КАС України надання йому послуг професійної правничої допомоги, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання адвоката Опанасенка А.В. підлягає частковому задоволенню.
При прийнятті додаткового рішення суд врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.01 2021 по справі № 280/2635/20, та позицію Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено .
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.
Аналізуючи подані позивачем докази, враховуючи складність та значення справи для сторін, з урахуванням заперечення на заяву про розподіл судових витрат , колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення клопотання та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Також представник позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення просив стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області недоплачений судовий збір за подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги у сумі 4 542,00 грн
В обґрунтування зазначеного клопотання адвокат Опанасенко А.В. зазначив про таке.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році встановлено на рівні 3028 грн., тобто максимальний розмір судового збору за подання апеляційної скарги може становити не більше 45 420 грн. (15 х 3028 грн.).
Згідно ст. 4 Закона України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Проте, ГУ ДПС в Одеській області відповідно до платіжної інструкції №1215 від 01.05.2025 сплатило судовий збір у розмірі 18 168,00 грн.
Між тим, міркування представника позивача про те,що апелянт не доплатив судовий збір є хибними, враховуючи те, що частиною 3 статті 4 Закона України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, враховуючи подання апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області в електронній формі судовий збір за подання апеляційної скарги сплачений відповідно до вимог законодавства, а саме 18 168,00 грн ( 22 710,00 *0,8).
Відповідно заява представника позивача в частині стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області судового збору за подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги у сумі 4 542,00 грн не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПО С Т А Н О В И В:
В іншій частині - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.
Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик