Справа № 686/15073/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/271/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої судді Хараджі Н.В.,

при секретарі судового засідання Козуляк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданого та підписаного його представником адвокатом Керницькою Ілоною Романівною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 р. № 449 в порядку статті 286 КАС України,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центра Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 № 499 щодо ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, а справу стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, вирішити питання щодо судових втрат.

В обґрунтування позову посилається на те, що 08.01.2025 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу. У приміщенні територіального центру комплектування та соціальної підтримки посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачу повідомили, що з метою уточнення облікових даних йому було надіслано повістку засобами поштового зв`язку. Згідно вказаної повістки Позивач мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 до 10.11.2024 року про що зазначено і у тексті постанови. 14.01.2025 року виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 499 з підстав порушення вимог абзацу 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», пункт 2 частини першої додатку 2 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У тексті постанови за справою про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 № 499 (далі - Постанова) вказано, що засобами поштового зв`язку було надіслано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не зазначається про причини повернення даної повістки. За номером поштового відправлення 801, який зазначений у тексті постанови за допомогою онлайн-трекінгу на веб-сайті АТ «Укрпошта». Дослідженням трекінгу (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) з`ясовано, що «Дані про відправлення за номером 801 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Вищевикладене свідчить про грубе порушення процедури вручення повістки, що є істотним порушенням норм чинного законодавства України щодо належного повідомлення особи про виклик, її прав та обов`язків, а також забезпечення можливості реалізації права на захист. У зв`язку з відсутністю підтвердження факту направлення та вручення повістки Позивачу, а також відсутністю даних про її існування в системі поштового відстеження, постанова була прийнята за відсутності належних доказів про існування правопорушення, що ставить під сумнів обґрунтованість та законність прийнятого рішення, а також порушує принципи верховенства права та справедливості. Відтак, у постанові за справою про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яким поштовим відділенням і яким чином Позивача належним чином оповіщено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач застосував формальний підхід до цього питання, не врахувавши всіх обставин, як і факт неотримання повідомлення Позивачем про наявність повістки. При уточненні облікових даних Позивач вказав адресу, повідомляв свій номер мобільного телефону для належного оповіщення, проте процедура повідомлення про наявність поштового відправлення з поміткою «Повістка ТЦК» не надходило. Тож, процедура надсилання повістки та інформування адресата про її наявність недотримана й можна зробити висновок, що Позивач належним чином не був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України). Відтак, обставини, які підтверджують неможливість отримання територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відомостей щодо персональних даних у спосіб, встановлений у примітці до статті 210 КУпАП не надано. При цьому, приміткою до статті 210 КУпАП не передбачено жодних виключень щодо можливості її застосування. Тож є незрозумілим, яке діяння, передбачене об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, вчинив Позивач. Позивачем виконано свій обов`язок із оновлення даних, пройдено військово- лікарську комісію, він має належним чином оформлену відстрочку від призову на військову службу, що може свідчити про належне виконання позивачем обов`язків, передбачених законодавством України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Як випливає із постанови про адміністративне правопорушення, то в ньому наведено загальний перелік законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, тоді як не розкрита суть адміністративного правопорушення. Зокрема, фабула інкримінованого адміністративного правопорушення не містить конкретних обставин, посилання на норми законодавства які передбачають відповідальність за їх порушення та в чому воно полягає. Відсутність таких обставин є грубим порушенням права особи на захист, оскільки не вказує на конкретні її дії, які розцінюються представниками державної влади як правопорушення. Також, ці порушення не дають можливості перевірити обставини. Зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства Відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином Постанову прийнято без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін.

Вказану ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав 04.06.2025 року, а третя особа - Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі, Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 29.05.2025 року.

20 червня 2025 року на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, за яким останній позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації,ю проте скористувався правом на відстрочку. 29.10.2024 року йому за зареєстрованою адресою проживання рекомендований листом з описом надіслана повістка № 869719 з вимогою з`явитися 10.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, проте у вказаний в повістці час та місце позивач не з`явився. Згідно пояснень позивача в протоколі, він не прибув за повісткою оскільки його не повідомили. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення № 869719 є відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно практики ВП ВС, листи що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання або «інші причини» є належно вручені. Також звернули увагу, що чинним законодавством наявність відстрочки від призову не визнано поважною причиною неможливості прибуття за викликом, а надіслана відповідачем кореспонденція містила відмітку «повістка ТЦК та СП», що могло суттєво вплинути на його суб`єктивну поведінку щодо прийняття рішення про її неотримання. Тож просили відмовити в позову в повному обсязі.

До відзиву відповідачам долучено чек Укрпошти про відправлення відзиву з номером поштового відправлення 215, за тренінгом якого вбачається, що 24.06.2025 року «Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)».

Правом на подання відповіді на відзив у 5 денний строк з дня отриманні відзиву на позову сторона позивача не скористалася.

За правилами частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України до суду не надійшло.

Відповідно до частини першої, другої та восьмої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до пунктів 1 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до оскаржуваної постанови № 499 від 14.01.2025 року, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 08.01.2025 року №20, про те, що 08.01.2025року о 13 год.06 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , що громадянин ОСОБА_1 , 1991 р.н., перебував у розшуку, у зв`язку із тим, що не прибув 10.11.2024 року на 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці №869719, направленій Укрпоштою, поштове направлення №801, яку не отримав, що підтверджується повісткою, трекінгом відправлення, причин неявки не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.2 ч.І дод.2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду. Відповідно до пункту 41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою К МУ Я" 560 від 16.05.2.024 року належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу с у рай надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, що передбачене ч. З ст. 210-1 КУпАП на нього накладено штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абз. 1ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (хоча в оскаржуваній постанові вказано п.1 ч.1 дод.2 Правил…) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні: (І) відмітки про отримання особою відправлення; (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Так згідно позову за номером поштового відправлення 801, який зазначений у тексті постанови за допомогою онлайн-трекінгу на веб-сайті АТ Укрпошта». Дослідженням трекінгу (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) з`ясовано, що «Дані про відправлення за номером 801 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Проте згідно наданих стороною відповідача матеріалів вбачається, що 29.10.2024 року ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 направлено повістку № 869719, за якої йому слід з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.11.2024 року о 09.00 для уточнення данних. Згідно рекомендованого повідомлення Укрпошти вказану повістку відправлено 29.20.2024 року, 09.11.2024 року повернуто, згідно довідки про причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою.

Змінами, внесеними постановою уряду від 8 жовтня 2024р. №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Як вбачається з матеріалами справи докази того, що було здійснено повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.

З приводу цього суд зазначає, що це є суттєвим порушенням порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції в даній категорії відправлень, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із долученої відповідачем повістки №№ 869719, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.11.2024 року о 09.00 для уточнення даних.

Разом з тим, відповідно до наявного військового облікового документу № 6 ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік 13.07.2024 року, рішення ВЛК 13.07.2024 року. Категорія обліку «військовозобов`язаний», підлягає повторному медичному огляду липень 2029 року.

Отже, відповідачем не наведено суду, які ж саме дані мали б бути уточнені 10.11.2024 року на відміну від тих, які у них мались в наявності, станом на 18.07.2024 - дату останнього їх уточнення.

Більше того, відповідно до примітки ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Аналогічних висновків неодноразово доходили суди в своїх рішеннях, зокрема: в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 року (справа № 511/155/25), Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року (справа № 462/1012/25 ), тощо

Як вже було встановлено вище, позивач викликався з метою уточнення даних, водночас матеріали справи не містять відомостей про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік, відповідач мав військово-облікові дані на позивача. Оскільки можливість отримання таких даних виключає підстави для застосування статті 210-1 КУпАп, що відповідає примітці ст. 210 КУпАП.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на вищевикладене, суд при вирішенні вказаної справи зважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, котра оскаржується є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом (посадовою особою), на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що т.в.о. виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не досліджено всіх обставин порушення законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, не конкретизовано у відповідності до діючих норм законодавства усі обставини вчиненого правопорушення, допущено неузгодженості окремих частин оскаржуваної постанови (зокрема в постанові взагалі не зазначено, з якою метою позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює суд встановити дійсні обставини справи, а в судовому засіданні усунути виявлені суперечності не представляється можливим, а тому, рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу, тобто позов задовольнити частково.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги, що суд хоча прийшов до переконання про часткове задоволення адміністративного позову, однак про скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі котрого було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача та останнім понесено витрати з розгляду вказаної справи в суді, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9,72-74,77,121, 229,242,244-246,286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення т.в.о. виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 499 від 14.01.2025 року, згідно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа