Справа № 420/18194/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18194/25
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Дата і місце ухвалення 11.06.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенко О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Борол ЛТД" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Борол ЛТД" звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 року №5757-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Борол ЛТД.

Разом із позовною заявою ТОВ "Борол ЛТД" подало до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони ГУ ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ БОРОЛ ЛТД на підставі Закону України Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального а саме, ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту)на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 00017 діє з 27.03.2025 безстроково на підставі Акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року до набрання законної сили судовим рішенням в справі за результатами розгляду позову; заборони ГУ ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ БОРОЛ ЛТД на підставі Закону України Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального а саме, ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту)на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 00043 з терміном дії з 29.04.2021 до 29.04.2026 на підставі Акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року до набрання законної сили судовим рішенням в справі за результатами розгляду позову.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на існування ризику прийняття відповідачами розпорядження про анулювання ліцензій на оптову торгівлю алкогольними напоями, сидру та перрі, що унеможливить здійснення господарської діяльності.

Так, у поданій заяві про забезпечення позову товариство посилалось на те, що на підставі оскаржуваного наказу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 року №5757-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Борол ЛТД, була проведена фактична перевірка, в ході якої відповідачем було встановлено, що товариство в період з 01.01.2025 до 06.05.2025 здійснило реалізацію алкогольних напоїв за готівку із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, що є порушенням ст. 19 Закону.

Позивач зазначив, що оскільки анулювання ліцензій товариства позбавить його можливості здійснювати господарську діяльність, а оформлення нових ліцензій потребує значного часу та фінансових коштів, то без вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам товариства до набрання судовим рішенням законної сили та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, як зазначив позивач, зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ «Борол ЛТД» призведе до фактичного зупинення роботи підприємства, адже це є основним та єдиним видом господарської діяльності підприємства, який він може здійснювати на підставі ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 00017 діє з 27.03.2025 та реєстраційний номер 00043 діє з 29.04.2021 до 29.04.2026.

Зазначені обставини, як зазначав позивач, зумовлять неможливість виплати заробітної плати працівникам, яких на підприємстві нараховується 49, зупинить виплату податків та інших обов`язкових соціальних платежів, що призведе до недоотримання коштів Державним бюджетом України. Також позивач вказував на те, що у підприємства наявні господарські зобов`язання перед контрагентами в межах України та з нерезидентами, тоді як зупинка господарської підприємства діяльності призведе до прострочення погашення кредиторської заборгованості, а це в свою чергу до штрафних санкцій, ще більших витрат та негативно вплине на ділову репутацію підприємства.

На думку позивача, у Головного управління ДПС в Одеській області не було жодної обґрунтованої підстави для винесення оскаржуваного наказу. При цьому аналіз ст. 46 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» свідчить про те, що самостійною підставою анулювання ліцензії є акт, що засвідчує факт проведення розрахунків в іншій формі ніж безготівкова, при здійснені оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним встановлений контролюючим органом під час перевіри та зафіксований в акті такої перевірки. Позивач звернув увагу на те, що розпорядження про анулювання ліцензії приймається: на одинадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Товариство у поданій заяві про забезпечення позову зазначило, що оскільки в межах реалізації оскаржуваного наказу ГУ ДПС в Одеській області від 27.05.2025 №5757-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «Борол ЛТД», посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області був складений Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року, який засвідчує факт порушення позивачем вимог ст. 19 Закону, то заявлені позивачем вимоги про забезпечення позову є співмірними та адекватними зі спірністю правовідносин та доказами, якими вони підтверджуються.

Враховуючи викладене товариство просило задовольнити подану заяву про забезпечення позову та вжити відповідні заходи забезпечення позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року було задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю Борол ЛТД.

Заборонено Головному управлінню ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ Борол ЛТД на підставі Закону України Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального а саме, ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту)на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 00017 діє з 27.03.2025 безстроково на підставі Акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року до набрання законної сили судовим рішенням в справі за результатами розгляду позову.

Заборонено Головному управлінню ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ Борол ЛТД на підставі Закону України Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального а саме, ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту)на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 00043 з терміном дії з 29.04.2021 до 29.04.2026 на підставі Акту про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року до набрання законної сили судовим рішенням в справі за результатами розгляду позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що правовідносини у сфері ліцензування оптової торгівлі алкогольними напоями (видача, анулювання) в силу вимог ч. 5 ст. 41 Закону № 3817 не належить до ДПС України, тому оскільки між позивачем і ДПС України безпосередньо не виникло жодних правовідносин з ліцензування оптової торгівлі алкогольними напоями, зазначене виключає забезпечення позову до ДПС України у правовідносинах з ліцензування даного виду господарської діяльності.

Апелянт вважає, що застосовуючи заходи забезпечення позову шляхом утримання від вчинення дій з прийняття рішення щодо анулювання ліцензії позивача, суд втрутився в дискреційні повноваження відповідача у справі Головного управління ДПС в Одеській області), що є перешкоджанням виконання ДПС України повноважень та обов`язків, визначених чинним податковим законодавством у сфері забезпечення правопорядку, фіскальної політики та політики у сфері національної безпеки та уникнення у такий спосіб позивачем відповідальності за встановлені в акті перевірки порушення.

Викладене, на думку апелянта, свідчить про непропорційність та не співмірність застосованих судом заходів забезпечення позову.

Також апелянт вказував на те, що за своєю суттю саме лише проведення перевірки не створює незворотних наслідків, не зупиняє господарську діяльність платника податків; у разі виявлення у ході такої перевірки порушень платник податку не позбавлений права захистити свої права у випадку їх порушення, зокрема шляхом судового оскарження наслідків такої перевірки із зазначенням, в тому числі обставин про процедурні порушення при призначенні перевірки.

Апелянт вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не давали Одеському окружному адміністративному суду процесуальних підстав для вжиття заходів забезпечення позову - з правової позиції Верховного Суду (постанова від 27.02.2025 по справі № 420/17645/24, від 08.05.2025 № 380/14214/24) є не прийнятним у таких спорах.

Крім того, як зазначає апелянт, норма статті 150 КАС України не пов`язує підстави забезпечення позову з негативними наслідками, які настали або можливо настануть для позивача у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями.

В апеляційній скарзі зазначено, що посудом першої інстанції не враховано, що заходи контролю у відповідності до вимог чинного законодавства не ставляться у залежність від можливості здійснення відповідним суб`єктом, у даному випадку позивачем, його господарської діяльності, яка відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України здійснюється на власний ризик, який включає в себе як позитивні, так і негативні наслідки. При цьому апелянт вказує на те, що поміж ліцензійної діяльності з оптової торгівлі алкогольними напоями позивач здійснює й іншу господарську діяльність, тобто діяльність даного суб`єкта господарювання не обмежується лише оптовою торгівлею алкогольними напоями.

На думку апелянта, відсутність тотожності між здійсненням господарської діяльності і дотриманням ліцензійних умов на право оптової торгівлі алкогольними напоями, у зв`язку з цим супутнім податковим контролем, нівелює співмірність та обґрунтованість вимог заявника як основних критеріїв заходів забезпечення адміністративного позову.

З огляду на викладене апелянт вважає, що постановлена Одеським окружним адміністративним судом ухвала про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «Борол ЛТД» про забезпечення позову відмовити.

30.06.2025 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу ДПС України, в якому відповідач висловив доводи у підтримку поданої ДПС України апеляційної скарги.

Так, відповідач зазначив, що Одеським окружним адміністративним судом при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано практику Верховного Суду, викладену відносно відповідних правовідносин з тих же самих питань, та проігноровано фактичні обставини по справі (зокрема, по справі № 420/21952/21, 420/17645/24, 440/9568/22, 580/9027/24).

Відповідач вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність товариством факту існування реальної загрози завдання шкоди його правам, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі. Відповідач вказував на те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, сама лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. На думку відповідача, суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, фактично вдався до постановлення рішення в даній справі надаючи оцінку таким діям.

Відповідач вважає, що в оскаржуваній ухвалі суд не навів мотиви, за яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказав ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

На думку відповідача, застосований судом захід забезпечення позову не єпропорційним та співмірним.

З огляду на викладене, Головне управління ДПС в Одеській області вважає ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року про задоволення заяви про забезпечення позову по вказаній справі прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень ст. 311 та 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За положеннями статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Слід зазначити, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Таким чином інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову має пересвідчитись, зокрема, у тому, що дійсно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, позивач просив заборонити ГУ ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/припинення дії ліцензій виданих ТОВ Борол ЛТД.

В свою чергу предметом судового оскарження в даній адміністративній справі є наказ Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 року №5757-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Борол ЛТД.

Слід відмітити, що вирішення заявлених позовних вимог полягає у констатації правомірності чи протиправності оскаржуваного наказу і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. З огляду на зазначене, у справі, предметом якої є заявлені позовні вимоги про скасування наказу не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд жодним чином не обґрунтував безпосередньої пов`язаності обраного заходу забезпечення позову з предметом спору у даній справі, не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття заходів щодо заборони ГУ ДПС в Одеській області та Державній податковій службі України здійснювати будь-які дії, спрямовані на зупинення/анулювання/припинення дії ліцензій, виданих ТОВ Борол ЛТД може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, яке у випадку задоволення позовних вимог не передбачало б виконання відповідачем будь-яких дій зобов`язального характеру. Більш того, з урахуванням предмету спірних правовідносин, суд не навів належних обґрунтувань наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за встановлених у даній справі обставин, на підставі оскаржуваного наказу Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена фактична перевірка ТОВ «Борол ЛТД», за наслідками якої був складений Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №27990/15-32-09-04-10 від 06.06.2025 року, в якому зафіксовані виявлені контролюючим органом під час проведення перевірки порушення.

Тобто, позивач допустив посадових осіб до проведення перевірки, не скориставшись правом, передбаченим у пункті 81.1 статті 81 ПК України, недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Така перевірка була проведена і завершена шляхом складення відповідного Акта.

В свою чергу за змістом норм Податкового кодексу України, розпочавши перевірку, контролюючий орган має її закінчити шляхом складення довідки або відповідного акта, в якому фіксуються виявлені порушення. На підставі висновків акта перевірки контролюючий орган приймає певні рішення, які за усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18, від 14 січня 2021 року у справі № 804/388/16, від 03 червня 2021 року у справі № 822/1660/18, від 08 грудня 2021 року у справі №826/16212/18, від 25 січня 2022 року у справі №520/845/2020, від 25 листопада 2022 року у справі №640/5640/19) може бути предметом оскарження в суді як з підстав допущення істотних порушень під час призначення і проведення перевірки, так і з підстав незгоди з виявленими порушеннями. Саме цей індивідуальний акт (у разі його прийняття) матиме вплив на права позивача, під час оскарження якого в судовому порядку і можуть бути застосовані заходи забезпечення позову у разі наявності законних підстав.

Слід зазначити, що прийняття податковим органом рішень, передбачених чинним законодавством, на підставі висновків акта перевірки є виключними повноваженнями контролюючих органів і суд не може в них втручатися, а лише в подальшому може перевірити правомірність їх рішень, дій чи бездіяльності на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

Однак в даному випадку, ухвалюючи судове рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вказаного не врахував та фактично здійснив втручання у дискреційні повноваження органів державної податкової служби України щодо прийняття рішень за результатом проведення перевірки, за відсутності судового спору між позивачем та відповідачем про наслідки такої перевірки, що є недопустимим.

Також слід зазначити, що в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилався на існування ризику вчинення ГУ ДПС в Одеській області та ДПС України дій, спрямованих на зупинення/анулювання/ припинення дії ліцензій виданих ТОВ «Борол ЛТД», однак доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях стосовно ймовірності вчинення вказаних дій.

У постанові від 08 червня 2023 року у справі № 160/1140/23 Верховний Суд звертав увагу, що можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не настали взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції вказаних висновків Верховного Суду не врахував та фактично постановив ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись лише на можливі порушення прав позивача у майбутньому.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норма статті 150 КАС України не пов`язує підстави забезпечення позову з негативними наслідками, які настали або можливо настануть для позивача у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями. Безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно. Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Вжиття заходів забезпечення позову на основі одних лише тверджень є невиправданим та порушує правову визначеність відповідних правовідносин.

Посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів, зокрема, що анулювання ліцензії призведе до зупинення господарської діяльності позивача, що очевидно потягне за собою неминучі наслідки як неможливість сплати підприємством податків та загальнообов`язкових платежів за результатами господарської діяльності, позбавить підприємство можливості своєчасно та у повному обсязі сплачувати заробітну плату працівникам, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на предмет даного спору, яким є саме наказ про проведення фактичної перевірки, який станом на момент подачі позову та заяви про забезпечення позову вже вичерпав свою дію, а також на те, що будь-якого розпорядження про анулювання ліцензій позивача ні відповідачем, ні ДПС України не приймалось.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів доходить висновку про те, що вданому випадку позивачем не було доведено існування обставин, передбачених ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову. Недоведеність таких обставин є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обов`язковою передумовою для співставлення інтересів сторін є встановлення реальності впливу або можливості впливу на такі інтереси спірних правовідносин, в той час як в цій справі відсутні жодні підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За таких обставин постановлена Одеським окружним адміністративним судом ухвала від 11.06.2025 року про забезпечення позову не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні поданої ТОВ «Борол ЛТД» заяви про забезпечення позову.

В свою чергу, в ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що 23.06.2025 року Одеським окружним адміністративним судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі № 420/18194/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Борол ЛТД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 №5757-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «БАРОЛ ЛТД». Крім того вказаною ухвалою були скасовані вжиті ухвалою суду від 11.06.2025 заходи забезпечення позову.

Однак вказане, на думку колегії суддів, не впливає на можливість реалізації ДПС України свого права на оскарження в апеляційному порядку ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року.

Крім того скасування заходів забезпечення позову в даному випадку пов`язано фактично із фактом закриття судом першої інстанції провадження по справі, тоді як апелянт наполягає на незаконності та необґрунтованості ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, яка набрала законної сили та була чинною певний період.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає, що наведене судом першої інстанції обґрунтування підстав повернення позовної заяви, без надання належної правової оцінки доводам та аргументам позивача та без наведення судом конкретних підстав для невизнання поважними зазначених позивачем причин пропуску строку звернення до суду, не може вважатись належним та достатнім для визнання оскаржуваної ухвали законною та обґрунтованою.

Згідно ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову у справі підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні поданої ТОВ «Борол ЛТД» заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Борол ЛТД» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 420/18194/25 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Борол ЛТД" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук