Справа № 500/2452/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2452/25

07 липня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області, з якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.01.2025 №5, №5, №5.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, шо листом ТОВ «Кредитні ініціативи» від 03.10.2024 №103-10-2 повідомило ГУ ДПС у Тернопільській області, що ОСОБА_1 анульовано заборгованість по кредитному договору на суму 1 010 528,93 грн та відправлено повідомлення про таке анулювання у вигляді довідки про отриманий дохід від 17.03.2020 №903 рекомендованим листом із врученням.

На підставі цієї інформації ГУ ДПС у Тернопільській області проведено перевірку, якою встановлено порушення позивачем підпунктів 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 179.1 статті 179 ПК України, зокрема, ОСОБА_1 не подано до ГУ ДПС у Тернопільській області декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 167, статті 179, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а саме не сплачено податок з доходу фізичних осіб на суму 181 895, 21 грн. (1 010 528,93 грн * 18%) і військовий збір на суму 15 157, 93 грн. (1 010 528, 93 грн * 1,5%).

Позивач зазначає, що станом на 2019 рік у нього не існувало заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором №03-2/62 від 30 січня 2008 року, адже судами при розгляді цивільних справ №607/1588/20 і №607/10943/15-ц констатовано, що ОСОБА_1 повністю сплатив борг в сумі 331 681,67 грн згідно платіжного доручення №333 від 30.03.2016 у зв`язку із чим кредитний договір припинився.

Відтак, неправомірне та безпідставне відображення ТОВ «Кредитні ініціативи» у податковому розрахунку у 2019 році інформації про анулювання ОСОБА_1 не існуючого боргу та повідомлення ГУ ДПС у Тернопільській області про отримання ним доходу у вигляді додаткового блага в сумі 1 010 528,93 грн, призвело до прийняття відповідачем протиправних податкових повідомлень - рішень, які позивач оспорює у межах цієї справи та просить скасувати у судовому порядку.

Ухвалою від 05.05.2025 відкрито провадження у справі з правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без виклику сторін.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, з якого слідує, що контролюючим органом на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 29.10.2024 №2341-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Встановлено, що фізична особа платник податку ОСОБА_1 отримав оподатковувані доходи та був платником податку на доходи фізичних осіб та військового збору згідно бази даних ГУ ДПС у Тернопільській області, а декларацію про майновий стан і доходи не подав, доходи, отримані протягом звітного періоду не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачував.

Так, ТОВ «Кредитні Ініціативи» суму анульованого основного боргу в розмірі 1010528,93 грн. за 2019 рік відобразило в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І квартал 2020 року. На виконання абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України ТОВ «Кредитні Ініціативи» повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо анулювання частини заборгованості.

Разом з тим, позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік не подав, а тому податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2019 рік ГУ ДПС у Тернопільській області визначено в розмірі 181895,21 грн (1010528,93 * 18%) та військового збору на суму 15157,93 грн (1010528,93 * 1,5%).

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 29.10.2024 №2341-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 11.12.24 №16354 /19-00-24-05/ НОМЕР_1 та встановлено порушення: абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 167, статті 179 ПК України і донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2019 році в сумі 181895,21 грн; пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України і донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2019 рік в сумі 15157,93 грн; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Кодексу, адже до ГУ ДПС у Тернопільській області не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік.

Зокрема, листом від 03.10.2024 №103-10-2 ТОВ "Кредитні ініціативи" повідомило контролюючий орган, що товариством прийнято рішення з прощення (анулювання) залишку боргу за договором про іпотечний борг №03-2/62 від 30.01.2008 в розмірі залишку заборгованості у сумі 3 511 618,07 грн. Інформацію щодо основної суми анульованого (прощеного) боргу (тіло кредиту) товариство відобразило у податковому розрахунку (форма №1-ДФ) у 2019 році з ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» у сумі 1 010 528, 93 грн.

07 січня 2025 року на підставі акта перевірки конролюючим органом винесено спірні у адміністративній справі №500/2452/25 податкові повідомлення-рішення: №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 181 895,21 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 45 473,80 грн.; - №5, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340 грн.; - №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 15157,93 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3789,48 грн.

Позивач не погодився з такими рішеннями відповідача та оскаржує їх до суду.

Як слідує з матеріалів справи 30 січня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ»), правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний борг № 03-2/62, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 40 000,00 дол. США для будівництва та ремонту житла, строком до 28 січня 2028 року, зі сплатою 11% річних.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, залишеним без зміни постановою Верховного Суду від 04.02.2021, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено.

Зокрема, судами апеляційної і касаційної інстанцій констатовано, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2010 року у справі № 2-2194/10 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме садовий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,06 га, які на праві власності належать ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 січня 2008 року № 03-2/62 у розмірі 332 563,76 грн, що еквівалентно 41 570,47 дол. США. 26 жовтня 2015 року у справі № 607/16609/15-ц Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу, якою замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «АКПІБ» на його правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи», у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-2194/10, виданого 14 травня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі судового рішення від 05 березня 2010 року у справі № 2-2194/10.

Ухвалене 05 березня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення у справі № 2-2194/10 було виконано, що підтверджувалося постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції Драпак Г. В. про закінчення виконавчого провадження від 31 березня 2016 року, згідно з якою борг у розмірі 331 681,67 грн перераховано відповідно до платіжного доручення від 30 березня 2016 року № 333.

Таким чином судами констатовано, що пред`явлення ПАТ «АКПІБ», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», позову про звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тобто після зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.

Встановивши, що кредитор використав право, надане йому частиною другою статті 1050 ЦК України, та змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками якого Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалив рішення, яке ОСОБА_1 виконав, що підтверджується постановою державного виконавця від 31 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі, суди апеляційної і касаційної інстанцій дійшли висновку про припинення у ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 607/1588/20, виклавши їх у постанові від 19.01.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує, що згідно з підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) загальний оподатковуваний дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Тому сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з цим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

Разом з тим, аналізуючи рішення апеляційної і касаційної інстанцій у справі №607/10943/15-ц суди дійшли висновку про безпідставність вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором як за тілом кредиту, так і за відсотками.

Зокрема, констатовано, що кредитором звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відтак рішення суду про стягнення боргу виконано, що підтверджувалося постановою головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження внаслідок перерахування усієї суми боргу згідно із платіжним дорученням.

Таким чином судами установлено, що пред`явлення ПАТ «АКПІБ», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», позову про звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тобто після зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.

Встановивши, що кредитор використав право, надане йому частиною другою статті 1050 ЦК України, та змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками якого суд ухвалив рішення, яке ОСОБА_1 виконав, що через сплату боргу в повному обсязі, суди апеляційної і касаційної інстанцій дійшли висновку про припинення у ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Відтак, судом у справах № 607/10943/15-ц і № 607/1588/20 підтверджено відсутність заборгованості позивача перед ТОВ «Кредитні ініціативи» після закінчення виконавчого провадження 31.03.2016 і припинення кредитного договору від 30.01.2008, що свідчить про недоведення відповідачем належними і допустимими доказами наявності доходу у вигляді додаткового блага внаслідок прощення ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу позивачу на суму 1010528,93 грн.

З акту перевірки відповідача від 07.01.2025 слідує, що ГУ ДПС у Тернопільській області під час перевірки не надано будь-якої оцінки зазначеним рішенням судів у справах № 607/10943/15-ц і № 607/1588/20, що призвело до прийняття спірних податкових повідомлень рішень не на підставі вимог закону.

У той же час, згідно з частиною четвертою статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Частиною п?ятою статті 78 КАС передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Проте, відповідачем не наведено будь-яких спростувань встановленим судовими рішеннями у справах № 607/10943/15-ц і № 607/1588/20 обставинам ні в акті перевірки від 07.01.2025, ні у відзиві на позовну заяву. Будь-яких письмових доказів на спростування встановленим судами раніше обставинам відповідачем у цій справі суду не надано.

Посилання відповідача виключно на лист ТОВ «Кредитні ініціативи» від 03.10.2024 за умови спростування наведених у ньому обставин рішеннями судів у справах № 607/10943/15-ц і № 607/1588/20 не є достатнім доказом у розумінні статті 76 КАС України для обґрунтування висновків суду протилежним визнанню протиправними спірних рішень відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не спростовано доводів позивача про відсутність прощеного (анульованого) боргу як додаткового блага для позивача станом на 2019 рік, а це, у свою чергу, є достатньою підставою для скасування оскаржених податкових повідомлення-рішень в частині оподаткування таких сум податком на доходи фізичних осіб і військовим збором. В свою чергу, не доведення відповідачем прощеного (анульованого) боргу як додаткового блага для позивача станом на 2019 рік не кореспондує його обов`язок подання відповідної декларації, що також свідчить про наявність підстав для скасування відповідного податкового повідомлення рішення у частині застосування штрафної санкції.

За наведених обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, тому слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1974,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 07.01.2025 №5, №5, №5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір на суму 1974,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003 );

третя особа:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (місцезнаходження: вул. Хвойки Вікентія, 21, м. Київ, 04080 ) .

Головуючий суддя Грицюк Р.П.