Справа № 460/8704/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2025 року м. Рівне №460/8704/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт"
доНаціонального агентства з акредитації України
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" (далі позивач) до Національного агентства з акредитації України (далі відповідач, НААУ), в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України від 24.04.2025 року, яким вирішено тимчасово зупинити з 25 квітня 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №10271, дійсного з 02 вересня 2024 р. до 01 вересня 2029 р.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України від 05.05.2025 року про скасування атестата про акредитацію ООВ №10271, дійсного з 02 вересня 2024 року до 01 вересня 2029 року.

3. Зобов`язати Національне агентство з акредитації України вилучити з офіційного сайту з розділу Реєстр акредитованих ООВ» відомості про призупинення з 25.04.2025 акредитації ТОВ "Рівнестандарт"» та відомості про скасування з 05.05.2025 акредитації ТОВ "Рівнестандарт".

4. Зобов`язати Національне агентство з акредитації України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" атестат про акредитацію ООВ №10271.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняття відповідачем оскаржуваних рішень від 24.04.2025 та від 05.05.2025 було здійснено з порушенням вимог Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності", оскільки вважає, що рішення НААУ про зупинення дії або скасування атестату про акредитацію органу оцінки відповідності (далі ООВ) може відбутися виключно за наслідками заходу оцінки, проведеного у місці розташування ООВ, що не було зроблено. Також вказує на порушення НААУ вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", який регламентує порядок здійснення такої адміністративної процедури, як акредитація, зокрема позачергова оцінка. Вказує, що відповідачем було позбавлено позивача права на участь в адміністративному провадженні та права бути заслуханим адміністративним органом до моменту прийняття негативних рішень щодо нього. Наголошує на тому, що в супереч ст. 4 Закону України "Про адміністративну процедуру" НААУ було проведено дві процедури моніторингу ТОВ "Рівнестандарт" з порушенням принципів безсторонності (неупередженості) та відкритості. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 20.05.2025 вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою від 29.05.2025 скасовано заходи забезпечення позову.

Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що прийняття рішень від 24.04.2025 та від 05.05.2025 було здійснено відповідно до Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності", яким не передбачено обов`язку проведення позачергової оцінки на місці у випадку виявлення грубого порушення, допущеного ООВ. Вказує, що рішення від 24.04.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 25 квітня 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №10271 було прийнято у зв`язку з порушення позивачем Угоди про акредитацію від 02.09.2024, укладеної між НААУ та ТОВ "Рівнестандарт", а саме не інформування НААУ про значні зміни щодо ресурсів, зокрема про залучення випробувальної лабораторії ТОВ "БІМЕР" як субпідрядника до виконання випробувальних робіт. Також, стверджує, що рішення від 05.05.2025 про скасування атестата про акредитацію ООВ №10271 прийнято у зв`язку з наявністю доказів шахрайської поведінки ООВ, яка підтверджується листами Офісу Генерального прокурора від 18.03.2025 №31/1/2-23591BИХ-25 та Головного сервісного центру МВС України щодо можливих фактів порушень при видачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" сертифіката індивідуального затвердження типу колісного транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN" моделі "PASSAT" (індивідуальний номер КТЗ (VIN) НОМЕР_1 ) від 11.03.2025 № UA.005.00149-25, а саме щодо видачі вищезазначеного сертифіката на підставі проведення випробувань не Випробувальною лабораторією ТОВ "БІМЕР", як зазначено в копії сертифіката, наданого ООВ на запит НААУ, а Випробувальною лабораторією Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-Стандартметрологія", (акредитацію якої зупинено з 24.02.2025), зазначеною в копії додатку до того ж самого сертифіката, наданого Головним сервісним центром МВС України, що також співпадає з інформацією, наданою Офісом Генерального прокурора. На переконання відповідача, клієнту ООВ був виданий сертифікат 11.03.2025, на підставі випробувань лабораторії, яка не мала на той час чинної акредитації (атестат про акредитацію тимчасово зупинений), а не лабораторією ТОВ "БІМЕР", що свідчить про шахрайську поведінку ООВ, і що протокол від ТОВ "БІМЕР" вже з`явився як наслідок звернення НААУ до ООВ про надання сертифікаційної справи. Вказує, що відповідач приймав рішення згідно з Законом України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності", а також з дотриманням процедур, встановлених пунктом 8.5 Настанови з управління та відповідно до затверджених НААУ документів. Просить у задоволенні позову відмовити.

03.06.2025 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в порядку спрощеного провадження з повідомленням та викликом у судове засідання.

Ухвалою суду від 06.06.2025 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання відмовлено.

03.06.2025 представник відповідача звернувся до суду з заявою про допит у якості свідка начальника відділу акредитації лабораторій з випробувань у сфері транспорту НААУ ОСОБА_1

05.06.2025 Позивач надіслав суду свої заперечення проти заяви про виклик свідка.

Ухвалою суду від 06.06.2025 у задоволенні заяви Національного агентства з акредитації України про виклик свідка відмовлено.

03.06.2025 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора.

Позивач надіслав суду свої заперечення проти заяви про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою суду від 06.03.2025 у задоволенні заяви відповідача про залучення Офісу Генерального прокурора як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відмовлено.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій наводить схожі за змістом позову доводи та аргументи, зокрема зазначає про те, що ч.2 ст.3 Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" встановлено, що відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено про не надання позивачем доказів того, що позивач інформував НААУ про зміни у ресурсах стосовно залучення ТОВ "БІМЕР" листом від 02.02.2025 № 30, а також наведено інші доводи, схожі за змістом відзиву.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд враховує таке.

Відносини, пов`язані з акредитацією національним органом України з акредитації органів з оцінки відповідності, у тому числі іноземних органів з оцінки відповідності, та поширюється на органи виконавчої влади, національний орган України з акредитації та органи з оцінки відповідності незалежно від форми власності регулюються Законом України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" від 17.05.2001 №2407-III (далі - Закон України №2407-III).

Абзац другий статті 1 Закону України №2407-III дає визначення поняттю "акредитація органів з оцінки відповідності" (далі - акредитація) як засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами або вимогам міжнародних чи європейських стандартів, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності, а терміну "оцінка" як процесу оцінювання компетентності органу з оцінки відповідності у визначеній сфері акредитації, що здійснюється національним органом України з акредитації на основі визначених стандартів та/або інших нормативних документів.

Статтею 3 Закону України №2407-III визначено, що законодавство України у сфері акредитації складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Діяльність з акредитації відповідно до ст.5 Закону України №2407-III базується на таких основних принципах: забезпечення рівності прав, законних інтересів усіх заінтересованих сторін; загальнодоступності та неупередженості проведення робіт з акредитації; прозорості діяльності з акредитації; професійної компетентності виконавців робіт; добровільності акредитації; забезпечення участі органів виконавчої влади та громадських організацій на паритетній основі; застосування гармонізованих з міжнародними та європейськими стандартами вимог щодо акредитації; дотримання суспільних інтересів; конфіденційності інформації, отриманої в процесі акредитації.

Акредитація здійснюється відповідно до вимог, установлених законодавством у сфері акредитації, національними стандартами з питань акредитації, гармонізованими з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, а також іншими документами з питань акредитації, прийнятими національним органом України з акредитації, міжнародними та європейськими організаціями з акредитації. Перелік назв і позначень таких актів та документів, тексти нормативно-правових актів з питань акредитації, а також тексти інших документів з питань акредитації, прийнятих національним органом України з акредитації, оприлюднюються на веб-сайті національного органу України з акредитації в Інтернеті.

Статтею 6 Закону України №2407-III визначено, що акредитація здійснюється національним органом України з акредитації. Національний орган України з акредитації є державною організацією, яка утворюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, та провадить некомерційну господарську діяльність без мети одержання прибутку. Положення про національний орган України з акредитації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку.

Основними функціями національного органу України з акредитації є: акредитація органів з оцінки відповідності, в тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію; проведення моніторингу за відповідністю акредитованих ним органів з оцінки відповідності вимогам акредитації (далі - моніторинг) шляхом здійснення нагляду, проведення повторних, позачергових та інших оцінок; затвердження: порядку здійснення акредитації, програм робіт з акредитації; порядку проведення моніторингу; порядку розгляду скарг, пов`язаних з діяльністю акредитованих органів з оцінки відповідності; кваліфікаційних вимог, порядку та правил атестації персоналу з акредитації; складу атестаційної комісії персоналу з акредитації; організація відбору, навчання, підготовки та атестації персоналу з акредитації, залучення його до проведення робіт з акредитації; ведення реєстру акредитованих органів з оцінки відповідності та реєстру персоналу з акредитації; участь у роботі з гармонізації нормативно-правових актів, національних стандартів та інших документів з питань акредитації з міжнародними та європейськими правилами і стандартами, які визначають вимоги до національного органу України з акредитації та акредитованих органів з оцінки відповідності; організація науково-дослідних робіт у сфері акредитації; організація інформаційного забезпечення з питань акредитації.

21.08.2023 наказом Мінекономіки затверджено Положення про Національне агентство з акредитації України (ідентифікаційний код 26196207), відповідно до пункту 1 якого визначено, що Національне агентство з акредитації України є національним органом України з акредитації органів з оцінки відповідності, державною організацією, яка належить до сфери управління Міністерства економіки України та провадить некомерційну господарську діяльність. Згідно з пунктом 2 вказаного Положення відповідач у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки та цим Положенням.

Згідно з пунктом 8 Положення основними функціями НААУ відповідно до мети діяльності є: акредитація органів з оцінки відповідності, у тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію; проведення моніторингу за відповідністю акредитованих ним органів з оцінки відповідності вимогам акредитації (далі - моніторинг) шляхом здійснення нагляду, проведення повторних, позачергових та інших оцінок; затвердження: порядку здійснення акредитації, програм робіт з акредитації; порядку проведення моніторингу; порядку розгляду скарг, пов`язаних із діяльністю акредитованих органів з оцінки відповідності; кваліфікаційних вимог, порядку та правил атестації персоналу з акредитації; кваліфікаційних вимог, порядку та правил атестації персоналу з акредитації; складу атестаційної комісії персоналу з акредитації; положення про комісію з апеляцій; методичних рекомендацій з питань акредитації; організація відбору, навчання, підготовки та атестації персоналу з акредитації, залучення його до проведення робіт з акредитації; ведення реєстру акредитованих органів з оцінки відповідності та реєстру персоналу з акредитації та ін.

Як вбачається з матеріалів справи НААУ засвідчило компетентність Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" відповідно до вимог ДСТУ EN ISO/IEC 17065:2019 (EN ISO/IEC 17065:2012, IDT; ISO/IEC 17065:2012, IDT) та додаткового стандарту ДСТУ EN ISO/IEC 17020:2019 (ПП 6.1.2, 6.1.3 6.1.6-6.1.10) в сфері: автомобільні бензини, дизельні та котельні палива; нафтопродукти; машини та устаткування; електричне та електронне обладнання; будівельні вироби; колісні транспортні засоби категорії M, N, O, L, їх частини та обладнання; сільськогосподарські та лісогосподарські трактори, їх причепи і змінні причіпні машини, системи, складові частини та окремі технічні вузли; техніка сільськогосподарська; засоби вимірювальної техніки; законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки; неавтоматичні зважувальні прилади, на підтвердження чого видано атестат про акредитацію, який зареєстровано у Реєстрі 02.09.2024 року за №1О271, у якому зазначено, що датою первинної акредитації є 02.09.2024, вказано про його дійсність до 01.09.2024.

02.09.2024 між НААУ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" укладено Угоду про акредитацію, якою визначено основні правові, організаційні та економічні засади відносин НААУ та органу з оцінки відповідності. Відповідно до пункту 3.7. такої угоди вона набирає чинності з моменту реєстрації атестата про акредитацію та діє до 01 вересня 2029 року, якщо її не буде розірвано достроково. Сторони не надавали суду доказів розірвання або дострокового припинення такої угоди і судом таких обставин не встановлено.

З наданого відповідачем суду витягу з протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №335 від 23.04.2025 вбачається, що комісією було заслухано Фільваркового В. та розглянуто службову записку управління акредитації органів від 18.04.2025 щодо Органу з сертифікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт", атестат про акредитацію №1О271, за наслідками чого було прийнято рішення рекомендувати НААУ прийняти Рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію Органу з сертифікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт", атестат про акредитацію №1О271. Зі змісту вказаного документу вбачається, що на комісію запрошено було лише Фільваркового В., позивача або його представника для участі у засіданні не запрошувалося. Вказане не заперечується відповідачем і протилежного судом не встановлено.

24.04.2025 директором НААУ Сергієм Костюком затверджено рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації, з якого вбачається, що воно прийняте на підставі протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №335 від 23.04.2025 у зв`язку із надходженням до НААУ листа Офісу Генерального прокурора від 18.03.2025 № 31/1/2-23591ВИХ-25 (вх. НААУ від 19.03.2025 № 16-ПО), яким було надано сертифікат індивідуального затвердженння типу колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN "PASSAT" (ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 ), що видано з порушенням процедури проведення робіт з оцінки відповідності, а саме: оформлений сертифікат відповідності №UA.005.00149-25 від 11.03.2025 (далі - сертифікат відповідності), був виданий на підставі проведення випробувань Випробувальною лабораторією ТОВ "ДП-Стандартметрологія" (атестат про акредитацію №201338), акредитація якої призупинена з 24.02.2025.

НААУ було здійснено запит про надання копії справи, вказаної в листі ОГП на адресу ТОВ "Рівнестандарт" (вих.НААУ від 21.03.2025 №2-1/3-1580).

Під час розгляду справи та проведення сертифікації щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (заявка №00149 від 11.03.2025), яка була надана ОСВ за запитом НААУ (лист ООВ вих. від 03.04.2025 №91, вх. НААУ 14.04.2025 №3296) щодо Сертифікату відповідності, було виявлено, що Протокол № Н0011-25 від 11.03.2025 перевірки відповідності конструкції та випробувань КТЗ, був видний ВЛ ТОВ "Бімер" (атестат про акредитацію № 201540).

Під час проведення повторної акредитації дана випробувальна лабораторія не була зазначена в переліку субпідрядних організацій (Акт про проведення оцінки на місці від 09.08.2024), в результаті чого не була оцінена групою аудиторів НААУ. Зміни субпідрядної організації є значними змінами, що мають відношення до наданої акредитації, визначеними Угодою про акредитацію.

ОВВ не надсилав до НААУ повідомлення щодо внесення до переліку субпідрядних організацій ВЛ ТОВ "Бімер".

Відповідно до резолютивної частини рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації від 24.04.2025 НААУ вирішило тимчасово зупинити з 25 квітня 2025р. дію атестата про акредитацію ООВ №1О271, дійсного з "02" вересня 2024р. до "01" вересня 2029р. Зобов`язано ООВ повернути атестат про акредитацію до НААУ в термін до 12.05.2025. Тимчасове зупинення діє до 24 квітня 2026р. Якщо дія атестата про акредитацію не поновлена на протязі терміну дії Рішення, то він скасовується.

У вказаному рішенні зазначено, що орган з оцінки відповідності може оскаржити рішення щодо акредитації, прийняте стосовно нього, з яким він не згоден, шляхом подання апеляції до комісії з апеляцій (термін подання апеляцій становить тридцять календарних днів з дати отримання рішення НААУ. Подання апеляцій до комісії з апеляцій не обмежує права органу з оцінки відповідності на звернення до суду. Подання апеляції, скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію даного рішення відповідно до Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" та ДСТУ EN ISO/IEC 17011:2019 Оцінка відповідності. Загальні вимоги до органів з акредитації, що акредитують органи з оцінки відповідності (а.с.14-17 том 1).

З наданого відповідачем суду протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №336 від 01.05.2025 вбачається, що комісією було заслухано Фільваркового В. та розглянуто службову записку управління акредитації органів від 30.04.2025 (№0251) щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт", атестат про акредитацію №1О271, за наслідками чого було прийнято рішення рекомендувати керівництву НААУ винести Рішення про скасування атестата про акредитацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт", атестат про акредитацію №1О271. Зі змісту вказаного документу вбачається, що на комісію запрошено було лише Фільваркового В., позивача або його представника для участі у засіданні не запрошувалося. Вказане не заперечується відповідачем і протилежного судом не встановлено.

05.05.2025 в.о. директора НААУ Юрієм Ярощуком затверджено рішення про скасування атестата про акредитацію ООВ, з якого вбачається, що воно прийняте на підставі протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №336 від 01.05.2025 у зв`язку із надходженням до НААУ листа від Офісу Генерального прокурора від 18.03.2025 № 31/1/2-23591ВИХ-25, вх. НААУ від 19.03.2025 № 16-ПО щодо можливих фактів порушень при видачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" (атестат про акредитацію №1О10271) сертифіката індивідуального затвердження типу колісного транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN" моделі "PASSAT" (ідентифікаційний номер КТЗ (VIN) НОМЕР_1 ) від 11.03.2025 № UA.005.00149-25, а саме видачі сертифіката на підставі проведення випробувань Випробувальною лабораторією Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" (атестат про акредитацію №201338), акредитація якої призупинена з 24.02.2025. На адресу ООВ було надіслано запит щодо надання копії справи листом від 21.03.2025 №2-1/3-1580 та повторно листом від 02.04.2025 №2-1/3-1767. Під час розгляду справи на проведення сертифікації щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (заявка № 00149 від 11.03.2025), яка була надана OOB за запитом HAAУ (лист OOB вих. від 03.04.2025 № 91, вх. HAAУ від 14.04.2025 №3296) щодо Сертифікату відповідності на вищезгадану продукцію, було виявлено, що Протокол №H0011-25 від 11.03.2025 перевірки відповідності конструкції та випробувань KT3, що був у користуванні, був виданий ВЛ ТОВ «БІМЕР» (атестат про акредитацію №201540). На час проведення повторної акредитації дана випробувальна лабораторія не була назначена в переліку субпідрядних організацій (Акт про проведення оцінки на місці від 09.08.2024) та не була оцінена групою аудиторів HAAУ щодо можливості її залучення для проведення випробувань. OOB не надсилав до HAAУ повідомлення щодо внесення до переліку субпідрядних організацій ВЛ ТОВ «БІМЕР», відповідно до п. 2.4.15 Угоди про акредитацію від 02.09.2024. Дана інформацію була викладена в Службовій записці управління акредитації органів від 18.04.2025 № 0232, i на підставі рекомендації Комісії з питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності (Протокол засідання від 23.04.2025 №335) 24.04.2025 HAAУ було прийнято рішення щодо тимчасового зупинення дії атестата про акредитацію №1О271 з 25.04.2025. Водночас, враховуючи розбіжності в інформації, наданої Офісом Генерального прокурора (лист №16-ПO) та ТОВ "Рівнестандарт" (лист №3296) щодо різних випробувальних лабораторій, зазначених в додатку «Перелік доказів стосовно відповідності KT3 вимогам щодо індивідуального затвердження» до Сертифікату відповідності, 21.04.2025 HAAУ було надіслано лист (від 21.04.2025№ 1-5/3-2114) на адресу Головного сервісного центру MBC України (далі ГСЦ) про надання копії Сертифікату відповідності з додатками. 23.04.2025 ГСЦ повідомив HAAУ листом №3469 (вих. ГСЦ №31/13763-9996-2025 від 23.04.2025 про надсилання копії листа HAAУ до Регіонального сервісного центру MBC в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (далі РСЦ) для надання ним відповіді на запит HAAУ. 29.04.2025 HAAУ отримано від РСЦ копію Сертифіката відповідності з додатком (вх. лист HAAУ від 29.04.2025 №3579, вих. РСЦ №31/30/11-6557-2025 від 28.04.2025, однак, так як в даному додатку була відсутня інформація щодо лабораторії, якою здійснювались випробування, 29.04.2025 HAAУ було направлено лист до ГСЦ та РСЦ №1-5/3-2259 з проханням надати Додаток до Сертифіката відповідності «Перелік доказів стосовно відповідності KT3 вимогам щодо індивідуального затвердження». РСЦ надано HAAУ копію Сертифікату відповідності з вищезазначеним додатком (вх. лист HAAУ від 29.04.2025 №3594, вих. РСЦ № 31/30/11-6606-2025 від 29.04.2025 i інформація, наведена в ньому, співпадає з наданою інформацією листом Офісу Генерального прокурора (від 19.03.2025 № 16-ПO), а саме, що випробування здійснювались 07.03.2025 ВЛ ТОВ "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ", а не 11.03.2025 ВЛ ТОВ "БІМЕР" згідно із наданої OOB копії справи з сертифікації (лист OOB від 14.04.2025 №3296), тобто клієнту OOB був виданий сертифікат 11.03.2025, на підставі випробувань лабораторії, яка не мала на той час чинної акредитації (атестат про акредитацію тимчасово зупинений), а не лабораторією ТОВ "БІМЕР". Це на думку відповідача свідчить про шахрайську поведінку OOB, i що протокол від ТОВ "БІМЕР" вже з`явився як наслідок звернення HAAУ до OOB про надання сертифікаційної справи. Крім того, HAAУ лише 25.04.2025 отримало від OOB інформацію про зміни, що відбулися залучення органом сертифікації до робіт з випробувань ТОВ "БІМЕР" (вих.№ 1 15 від 25.04.2025, вх. HAAУ №3512 від 25.04.2025).

Зі змісту рішення про скасування атестата про акредитацію ООВ вбачається, що НААУ зроблено висновок про те, інформація щодо випробувальної лабораторії, де здійснювались сертифікаційні випробування, надана OOB до HAAУ, суперечить інформації, наданій Офісом Генерального прокурора та Головним сервісним центром МВС України, що на думку відповідача свідчить про навмисно надану неправдиву інформацію та встановлення факту шахрайської поведінки OOB.

Оскільки, як вважає НААУ, OOB навмисно надано до HAAУ неправдиву інформацію та враховуючи, що дію атестату про акредитацію OOB №1О271 уже тимчасово зупинено на підставі вчиненого ним грубого порушення згідно пункту 15 Загального документа HAAУ "Перелік грубих порушень з боку акредитованого органу з оцінки відповідності" (ЗД-08.00.35, редакція 04), а також вчинення OOB грубого порушення згідно пункту 6 Загального документа ЗД-08.00.35, все це є підставою для скасування дії атестату про акредитацію згідно пункту 3.2 Методики HAAУ "Тимчасове зупинення дії a6o скасування атестата про акредитацію OOB a6o тимчасове зупинення частини його сфери акредитації" (M-08.00.20, редакція 27).

Правовою підставою винесення рішення про скасування атестата про акредитацію ООВ від 05.054.2025 НААУ зазначено: статті 11 та 12 Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності", п.7.11.2 стандарту ДСТУ ІSО/ІЕС 17011:2019 "Оцінювання відповідності. Загальні вимоги до органів з акредитації, що акредитують органи з оцінки відповідності", пункт 8.5. "Настанови з управління", пункт 3.2 M-08.00.20 Методики "Тимчасове зупинення a6o скасування дії атестата про акредитацію OOB aбo тимчасове зупинення частини його сфери акредитації"; п. 1 Політики HAAУ щодо забезпечення органами з оцінки відповідності залучення до субпідрядних робіт тільки компетентних субпідрядних організацій; IAF MD 7:2023 Mandatory Document Harmonization of Sanctions and Dealing with Fraudulent Behaviour; Угода про акредитацію, укладена між HAAУ та OOB від 02.09.2024р.

Відповідно до резолютивної частини рішення про скасування атестата про акредитацію ООВ від 05.05.2025 НААУ вирішило скасувати з 05 травня 2025р. атестат про акредитацію ООВ №1О271, дійсного з "02" вересня 2024р. до "01" вересня 2029р. Зобов`язано ООВ повернути атестат про акредитацію до НААУ в термін до 19.05.2025.

У вказаному рішенні зазначено, що орган з оцінки відповідності може оскаржити рішення щодо акредитації, прийняте стосовно нього, з яким він не згоден, шляхом подання апеляції до комісії з апеляцій (термін подання апеляцій становить тридцять календарних днів з дати отримання рішення НААУ. Подання апеляцій до комісії з апеляцій не обмежує права органу з оцінки відповідності на звернення до суду. Подання апеляції, скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію даного рішення відповідно до Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" та ДСТУ EN ISO/IEC 17011:2019 Оцінка відповідності. Загальні вимоги до органів з акредитації, що акредитують органи з оцінки відповідності (а.с.19-24 том 1).

Не погодившись з рішеннями відповідача від 24.04.2025 про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ та від 05.05.2025 про скасування атестата про акредитацію ООВ, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість оскаржуваних рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Оскільки статтею 3 Закону України №2407-III визначено, що відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, то відповідно оспорюване у цій справі рішення відповідача підлягає до оцінки в тому числі на предмет дотримання, встановлених Законом України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 № 2073-IX вимог, з урахуванням особливостей, визначених Законом України №2407-III.

Абзацом 2 ст. 1 Закону України №2407-III встановлено, що акредитація органів з оцінки відповідності (далі - акредитація) - це засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами або вимогам міжнародних чи європейських стандартів, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності

Відповідно до абзацу 2 ч. 7 ст. 6 Закону України №2407-III однією з основних функцій національного органу України з акредитації є акредитація органів з оцінки відповідності, в тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що тимчасове зупинення та скасування атестата про акредитацію є складовими акредитації в цілому та результатами процедури акредитації конкретного органу з оцінки відповідності зокрема.

Порядок проведення акредитації встановлено статтею 11 Закону України №2407-III. Так, відповідно до абзацу 7 ч. 2 ст. 11 Закону України №2407-III одним з основних етапів акредитації є проведення оцінки заявника на місці.

За приписами абзацу 9 ст. 1 Закону України №2407-III оцінка - це процес оцінювання компетентності органу з оцінки відповідності у визначеній сфері акредитації, що здійснюється національним органом України з акредитації на основі визначених стандартів та/або інших нормативних документів

Згідно з абзацом 3 ч. 7 ст. 6 Закону України №2407-III однією з основних функцій національного органу України з акредитації є проведення моніторингу за відповідністю акредитованих ним органів з оцінки відповідності вимогам акредитації (далі - моніторинг) шляхом здійснення нагляду, проведення повторних, позачергових та інших оцінок.

Схоже за змістом положення міститься у п. 1 Політики НААУ щодо моніторингу за відповідністю акредитованих НААУ органів з оцінки відповідності вимогам акредитації шляхом здійснення нагляду, проведення повторних та позачергових оцінок, ЗД-08.00.16 Редакція 11 (Схвалена та рекомендована до застосування рішенням Ради з акредитації НААУ від 30.11.2023) далі Політика ЗД-08.00.16, яким визначено, що у період дії атестата про акредитацію НААУ проводить моніторинг за відповідністю акредитованих органів з оцінки відповідності (далі ООВ) вимогам акредитації (далі моніторинг) шляхом здійснення нагляду, проведення повторних та позачергових оцінок для забезпечення того, що діяльність з оцінки відповідності, представлена у сфері акредитації ООВ, була оцінена протягом циклу акредитації у відповідних місцях розташування (далі місце).

Окрім того, пунктом 6 Політики ЗД-08.00.16 встановлено, що НААУ має право проводити позачергові оцінки ООВ на місці:

- у разі звернень до НААУ центральних органів виконавчої влади, які містять інформацію, що може свідчити про вчинення грубих порушень вимог акредитації;

- на вимогу державних контролюючих та правоохоронних органів стосовно перевірки діяльності акредитованих ООВ, щодо яких наявна інформація, яка може свідчити про вчинення грубих порушень вимог акредитації

Суд також враховує, що відповідно до п. 3.1. Методики НААУ «Організація та проведення моніторингу шляхом здійснення позачергової оцінки акредитованих ООВ» М-08.00.19 Редакція 10 (далі Методика М-08.00.19), позачергова оцінка за діяльністю акредитованих ООВ (далі позачергова оцінка) здійснюється НААУ з метою перевірки фактів вчинення ООВ грубих порушень своїх обов`язків та підтвердження постійної відповідності ООВ вимогам акредитації.

При цьому, суд констатує, що пунктом 3.5. Методики М-08.00.19 імперативно встановлено, що позачергова оцінка завжди передбачає оцінку на місці.

Частиною 7 ст. 11 Закону України №2407-III визначено, що якщо національний орган України з акредитації встановлює, що акредитований орган з оцінки відповідності втратив компетентність для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності або вчинив грубе порушення своїх обов`язків, національний орган України з акредитації вживає всіх належних заходів до обмеження сфери акредитації, тимчасового зупинення дії або скасування атестата про акредитацію.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1 ст.2 Закону України "Про адміністративну процедуру":

- адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

- адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

- адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).

З системного аналізу вищезазначених положень чинного законодавства, а також нормативних документів НААУ, зважаючи на сферу дії Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням Закону України №2407-III про те, що прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації здійснюється з дотриманням положень цих законодавчих актів, суд приходить до висновку, що така акредитаційна процедура як моніторинг у формі нагляду або у одній з форм оцінки (повторної, позачергової, іншої), а також прийняття у зв`язку із цим рішення підпадають під визначення "адміністративна справа", а відтак, оскаржувані у цій справі рішення відповідача підпадають під визначення "адміністративний акт".

Отже, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень НААУ, приводом для їх прийняття було звернення Офісу Генерального Прокурора щодо можливих фактів порушень при видачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" сертифіката індивідуального затвердження типу колісного транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN" моделі "PASSAT" (ідентифікаційний номер КТЗ (VIN) - НОМЕР_1 ) від 11.03.2025 № UA.005.00149-25 та подібної інформації від Головного сервісного центру МВС України, а відтак суд приходить до однозначного висновку, що рішення відповідача про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ та про скасування атестата про акредитацію ООВ могли бути прийняті виключно за результатами перевірки таких звернень правоохоронних органів у формі оцінки відповідності ТОВ "Рівнестандарт" вимогам акредитації на місці здійснення діяльності таким органом з оцінки відповідності.

З огляду на те, що до матеріалів справи відповідачем не було подано, а судом не було здобуто жодних доказів проведення оцінки відповідності ТОВ "Рівнестандарт" вимогам акредитації на місці у будь-якій з форм нагляду або оцінки, визначених Законом України №2407-III, суд приходить до переконання, що оскаржувані рішення відповідача щодо допущення грубого порушення позивачем ґрунтується на припущеннях.

Статтею 4 Закону України "Про адміністративну процедуру" визначено, що принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи. Забороняється розголошення наявних у справі відомостей, що відповідно до закону становлять інформацію з обмеженим доступом.

З наведеної норми слідує, що адміністративний орган зобов`язаний надати особі, щодо якої здійснюється адміністративна процедура доступ до інформації, яка пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї, в тому числі забезпечити їй право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи, при цьому законом не встановлено обмеження у реалізації цього права, а лише заборону на розголошення наявних у такій справі відомостей, у разі, якщо вони відповідно до закону становлять інформацію з обмеженим доступом. Системний аналіз зазначеного правового регулювання дає підстави виснувати, що заборона не поширюється на ознайомлення особи з матеріалами, які стосуються її та матеріалів адміністративної процедури щодо неї, а стосуються виключно подальшого розголошення цією особою відомостей і лише в частині тих відомостей, які відповідно до закону становлять інформацію з обмеженим доступом.

Оцінюючи обставини справи з урахуванням наведеного, суд констатує, що не зважаючи на те, що оскаржувані рішення містять інформацію про перевірку фактів, зазначених у листі Офісу Генерального прокурора (від 18.03.2025 № 31/1/2-23591ВИХ-25, вх. НААУ від 19.03.2025 № 16-ПО) та Головного сервісного центру МВС України № 31/30/11-6606-2025 від 29.04.2025 щодо можливих фактів порушень при видачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" сертифіката індивідуального затвердження типу колісного транспортного засобу, але матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач ознайомив позивача з їх змістом або зі змістом, документів, що були надані НААУ вказаними органами і які стали підставою для перевірки справи на проведення сертифікації щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (заявка № 00149 від 11.03.2025), яка була надана позивачем на запит НААУ (лист ООВ вих. від 03.04.2025 №91, вх. НААУ від 14.04.2025 №3296).

Відповідачем не подано і судом не було здобуто жодних доказів повідомлення позивача про те, що відносно нього здійснюється якась адміністративна процедура оцінки відповідності вимогам акредитації, яка може мати своїм наслідком зупинення дії атестату з акредитації та/або скасування атестата про акредитацію ООВ.

Окрім того, судом не встановлено обставин пропонування НААУ Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" як органу з оцінки відповідності надати свої заперечення чи пояснення з приводу питань, які розглядалися НААУ як перед прийняттям рішення про зупинення дії атестату з акредитації, так і перед прийняттям рішення про скасування атестата про акредитацію ООВ.

Як вбачається зі змісту самих оскаржуваних рішень про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ та про скасування атестата про акредитацію ООВ, вони були прийняті без будь-якого повідомлення позивача про те, що відносно нього здійснюється процедура, яка може мати своїм наслідком зупинення дії атестату з акредитації та/або скасування атестата про акредитацію ООВ.

Оцінюючи вказані докази кожен окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що відповідачем було обмежено позивача у доступі до інформації, що пов`язана з прийняттям адміністративного акта, а зокрема, з підставами проведення відповідачем оцінки позивача, а також порушено право позивача на ознайомлення з матеріалами, які безпосередньо стосуються його в частині обставин, які підлягали перевірці під час оцінки і щодо яких він міг би надати пояснення та заперечення, а також необхідні документи, з метою спростування відомостей про допущення у його діяльності грубих порушень у сфері акредитації.

Вказаним відповідач фактично призвів до ситуації невизначеності та необґрунтованого обмеження права позивача бути проінформованим та ознайомленим з матеріалами оцінки, чим порушив вимогу ст.12 Закону України "Про адміністративну процедуру".

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем було повністю позбавлено позивача можливості знати та розуміти, яка саме оцінка проводиться та які саме обставини досліджуються під час такої оцінки.

Будь-яких повідомлень або запитів відповідача на адресу позивача про надання пояснень щодо транспортного засобу, про який мова іде у листі Офісу Генерального прокурора від 18.03.2025 № 31/1/2-23591ВИХ-25, ні під час оцінки, ні в період до моменту прийняття оскаржуваних у цій справі рішень відповідача матеріали справи не містять і судом таких документів здобуто не було, що вказує на те, що позивача було усунено від інформації, яка призвела до прийняття негативних щодо нього рішень.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про адміністративну процедуру" особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, але реалізація цього права безпосередньо залежить від того чи володіє особа відомостями щодо яких саме обставин чи питань вона може надати пояснення та/або заперечення. Крім того, зазначене право не ставиться законодавцем в залежність від будь-яких додаткових умов або від дій особи.

Пунктом 4 ч.1 ст.28 Закону України "Про адміністративну процедуру" встановлено, що учасники адміністративного провадження мають право бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника.

Оцінюючи обставини справи суд приходить до переконання, що відповідачем було порушено право позивача бути заслуханим і надати пояснення та/або заперечення до моменту прийняття рішення, яке негативно вплинуло на права та інтереси позивача.

Статтею 47 Закону України "Про адміністративну процедуру" встановлено, що під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні; 4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було залучено позивача до участі в адміністративному провадженні, як і не було повідомлено його про можливі наслідки прийняття адміністративного акта, що вбачається зі змісту витягу з протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №335 від 23.04.2025 та протоколу засідання комісії з питань, пов`язаних з діяльністю органів з оцінки відповідності №336 від 01.05.2025.

Згідно зі ст.52 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності, а відповідно до ст.53 Закону України "Про адміністративну процедуру" доказами в адміністративному провадженні є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний орган у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставини, що має значення для вирішення справи, при цьому засобами доказування в адміністративному провадженні можуть бути: 1) пояснення учасників адміністративного провадження; 2) документи; 3) дані відповідних національних електронних інформаційних ресурсів; 4) результати обробки (перевірки) даних в автоматичному режимі; 5) речі; 6) пояснення свідків; 7) висновки або пояснення експертів, консультації або роз`яснення спеціалістів.

Оцінюючи в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення були прийняті відповідачем лише на підставі інформації та документів, наданих йому Офісом Генерального прокурора та Головним сервісним центром МВС України без використання інших, визначених законодавством способів, покликаних гарантувати дотримання під час прийняття рішення принципів законності та офіційності, а саме без отримання від позивача пояснень з приводу процедури оцінювання колісного транспортного засобу, про який зазначено у листі Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем було порушено адміністративну процедуру в частині забезпечення реалізації права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї.

Крім того, відповідно до ст. 69 Закону України "Про адміністративну процедуру" за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт, вимоги до форми і змісту якого встановлені ст. 70 і ст. 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" .

Статтею 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" визначено, що письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані. Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону. У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею. У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Частиною 2 ст.72 Закону України "Про адміністративну процедуру" визначено, що у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином.

Частиною 5 ст. 72 Закону України "Про адміністративну процедуру" встановлено, що відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

З огляду на це та зважаючи на вимогу статті 72 Закону України "Про адміністративну процедуру" щодо змісту адміністративного акту, суд констатує, що оскаржувані рішення повинні містити всі відомості, визнані законом як обов`язкові, а також відповідне мотивування (обґрунтування) прийняття такого акту.

Як слідує зі змісту оскаржуваних рішень, у них не наведено мотивів не з`ясування відповідачем конкретних обставин здійснення позивачем випробування колісного транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN" моделі "PASSAT" (ідентифікаційний номер КТЗ (VIN) НОМЕР_1 ), а також щодо відмінностей інформації у додатку до сертифіката від 11.03.2025 №.005.00149-25 щодо випробувальної лабораторії, яка проводила випробування, зазначеної у копії, наданій Офісом Генерального прокурора та Головним сервісним центром МВС України та копії цього ж документу, наданої позивачем на запит НААУ у складі сертифікаційної справи.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.1 ст.4 Закону України "Про адміністративну процедуру" принципами адміністративної процедури є: верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З вищевикладеного випливає, що відповідач діяв не дотримуючись принципів адміністративної процедури, зокрема обґрунтованості, відкритості, презумпції правомірності дій та вимог особи та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення Національного агентства з акредитації України від 24.04.2025 про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ та від 05.05.2025 про скасування атестата про акредитацію ООВ є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішення суду має бути спрямоване на ефективне відновлення порушених прав особи. У практиці Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду критерії ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу сформульовані досить чітко. Так, судове рішення про задоволення позову має забезпечити відновлення порушеного або оспорюваного права чи інтересу, у позивача не має бути потреби повторно звертатися до суду з іншими вимогами, і таке судове рішення можна виконати. Згідно з принципом процесуальної економії судове рішення не має створювати передумов для іншого судового процесу, в якому відбуватиметься захист права чи інтересу позивача (постанова ВП ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункти 5.6, 5.9), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (п. 44) та ін.).

Враховуючи, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень від 24.04.2025 про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ та від 05.05.2025 про скасування атестата про акредитацію ООВ, Національним агентством з акредитації України на офіційному сайті в Реєстрі акредитованих ООВ в розділі "Перелік органів з сертифікації продукції, акредитованих на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17065:2014 (ISO/IEC 17065:2012) та на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17065:2019 (EN ISO/IEC 17065:2012, IDT; ISO/IEC 17065:2012, IDT)" щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" було внесено інформацію "Акредитація призупинена з 25.04.2025. Акредитація скасована з 05.05.2025", суд погоджується з позивачем, що ефективність відновлення його порушених прав, поряд із скасуванням адміністративних актів щодо нього, може бути досягнуто лише шляхом зобов`язання відповідача вилучити з власного офіційного сайту з розділу "Реєстр акредитованих ООВ" відомостей про призупинення з 25.04.2025 акредитації та відомостей про скасування акредитації з 05.05.2025 ТОВ "Рівнестандарт" та відповідно зобов`язання відповідача повернути позивачу атестат про акредитацію ООВ №1О271.

Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на встановлені у ході судового розгляду справи обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах. У той же час, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував заявлені ним позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позов слід задовольнити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" до Національного агентства з акредитації України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України від 24.04.2025 року, яким вирішено тимчасово зупинити з 25 квітня 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №10271, дійсного з 02 вересня 2024 р. до 01 вересня 2029 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України від 05.05.2025 року про скасування атестата про акредитацію ООВ №10271, дійсного з 02 вересня 2024 року до 01 вересня 2029 року.

Зобов`язати Національне агентство з акредитації України вилучити з офіційного сайту з розділу «Реєстр акредитованих ООВ» відомості про призупинення з 25.04.2025 акредитації ТОВ "Рівнестандарт" та відомості про скасування з 05.05.2025 акредитації ТОВ "Рівнестандарт".

Зобов`язати Національне агентство з акредитації України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" атестат про акредитацію ООВ №1О271.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з акредитації України судовий збір в сумі 12112,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 04 липня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнестандарт" (вул. Князя Володимира, буд.28Б, офіс 32,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 38888641)

Відповідач - Національне агентство з акредитації України (бульв. Шевченка Тараса, 23,м. Київ,01032, ЄДРПОУ/РНОКПП 26196207)

Суддя С.М. Дуляницька