Справа № 620/1642/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/1642/25
Чернігівський окружний адміністративний суд, під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження питання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі позивачу довідки про вартість речового майна, що належить до видачі станом на 15.06.2024 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про вартість речового майна, що належить до видачі станом на 15.06.2024;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести позивачу виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 15.06.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не було нараховано та виплачено йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, у зв`язку зі звільненням із служби.
Суд ухвалою від 05.03.2025 відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Протягом встановленого судом строку представником Військової частини НОМЕР_2 подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що від позивача не надходив рапорт із довідкою про вартість речового майна, тому і не виникнув обов`язок щодо виплати військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошової компенсацію вартості за неотримане речове майно. Також зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Відповідно до частини 13-15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 17.06.2025 позовну заяву залишив без руху та надав позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд встановив, що позивач звертався до відповідача із відповідною заявою 01.10.2024, та вважав, що останній використав своє право на грошову компенсацію саме в порядку подання відповідного звернення та дізнався про невиплату йому грошової компенсації після отримання відповіді на нього (14.11.2024). Таким чином, звернувшись до суду 10.02.2025 позивач пропустив, встановлений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду.
На виконання вимог ухвали суду від 17.06.2025 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтоване тим, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні та в подальшому, у службових справах, виїздив за кордон. В підтвердження вказаних обставин надана виписка із медичної картки стаціонарного хворого та копію закордонного паспорту.
Вирішуючи клопотання про залишення позову без розгляду, суд зважає на таке.
Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.
Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (КАС України).
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Більш скорочені строки звернення до суду полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. В той же час, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Як вбачається з поданого клопотання та наявних в матеріалах справи доказів, суд констатує, що позивач вчиняв активні дії, в тому числі спрямовані на врегулювання спору в досудовому порядку шляхом звернення до «Урядового контактного центру», та в подальшому, з урахуванням перебування на стаціонарному лікуванні та виїздом за кордон у службових справах, в розумний строк для захисту своїх порушених прав звернувся до суду з даним позовом.
Оскільки пропуск позивачем строку звернення до суду є незначним, з метою уникнення надмірного формалізму суд вважає обставини, на які посилається позивач поважними та такими, що дають підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для залишення позову без розгляду, а тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.
Керуючись ст.122, 123, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про залишення без розгляду позовної заяви - відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України, окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.
Суддя Л.О. Житняк