Справа № 520/7994/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 р.Справа № 520/7994/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., повний текст складено 16.05.25 по справі № 520/7994/25

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тараса Сніжинського про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 по справі №520/3879/24 на Вищий антикорупційний суд покладено обов`язок провести нарахування позивачу суддівської винагороди. Зазначає, що нарахування суддівської винагороди є процедурою, яка полягає в арифметичному визначенні суми (розміру) суддівської винагороди (власне розрахуванні суми), який дорівнює доходу судді, та її відображенні у бухгалтерському обліку Вищого антикорупційного суду, що передбачено вимогами ст.ст. 1-3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також і у розрахунковому листі, який щомісяця надає боржник, що визначено вимогами ст.30 Закону України «Про оплату праці» і ст.110 Кодексу законів про працю України. Відображення нарахованої суддівської винагороди здійснюється також у розрахунковій відомості або у відомості нарахування суддівської винагороди (заробітної плати), рекомендовані форми яких містяться в Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, та у наказі Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». Вказує, що нарахування суддівської винагороди, на відміну від її розрахунку, є юридично значущою дією, оскільки за її наслідком у позивача виникає низка прав та обов`язків, зокрема, право на отримання нарахованої суддівської винагороди. Стверджує, що позивачу надані боржником розрахункові листи за період з квітня 2024 року по березень 2025 року, які спростовують висновок суду про виконання рішення суду щодо нарахування недонарахованої суддівської винагороди за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 на підставі ч.ч. 2 і 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні. Звертає увагу, що лист Вищого антикорупційного суду від 06.02.2025 №03.10-05/36/2025 суду не надавався і судом не досліджувався його зміст. Зауважує, що зазначений лист не може свідчити про фактичне виконання боржником рішення суду та бути підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що ані фактичного, ані формального виконання боржником рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 по справі №520/3879/24 щодо нарахування суддівської винагороди не відбулося, а постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025 винесена за відсутності правових підстав.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 без змін. Зазначає, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинського Т.В. від 13.03.2025 закінчено виконавче провадження ВП №76903268 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". В постанові зазначено, що листом від 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом. Звертає увагу, що в межах виконавчого провадження №76903268 відповідачем не здійснювалось примусове виконання рішення суду від 20.06.2024 у справі №520/3879/24 в частині зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди. Вважає, що державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Міністерство юстиції України подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 без змін. Зазначає, що державним виконавцем вчинено всі дії відповідно до чинного законодавства України та не порушено вимоги Закону, а підстави для задоволення позову у суду першої інстанції були відсутні, тому суд дійшов до обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст.287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

ОСОБА_1 та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку, в т.ч. апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі .

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24, яке набрало законної сили 18.05.2024, зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні. Зобов?язано Вищий антикорупційний суд провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

20.06.2024 Харківським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листа, а саме щодо:

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні;

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

23.01.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.В. відкрито виконавче провадження ВП №76903268 за виконавчим листом №520/3879/24, виданим Харківським окружним адміністративним судом 20.06.2024, про зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинського Т.В. від 13.03.2025 закінчено виконавче провадження ВП №76903268 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

В постанові зазначено, що листом від 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач вважає постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тараса Сніжинського про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025 протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тараса Сніжинського про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025, яка не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIІІ «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон №1404-VIІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Нормами пункту 9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Верховний Суд у постанові 21.08.2024 у справі №240/27324/23 сформулював правову позицію щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Верховний Суд дійшов висновку, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

За обставинами справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24, яке набрало законної сили 18.05.2024, зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні. Зобов?язано Вищий антикорупційний суд провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

З КП "ДСС" судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду 20.06.2024 видано два виконавчих листа, а саме щодо:

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні;

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В межах виконавчого провадження ВП №76903268 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/3879/24 на боржника Вищий антикорупційний суд покладалось зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні.

Листом від 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив державного виконавця про те, що при виконанні судового рішення у справі №520/3879/24 нарахування присуджених позивачеві коштів суддівської винагороди є взяттям ВАКС на себе бюджетного зобов`язання, виплата такої винагороди - здійсненням платежу. Таке нарахування й виплата згідно з бюджетним законодавством можливі лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, за наявності відповідного бюджетного призначення.

Вищим антикорупційним судом зазначено, що у кошторисі ВАКС на 2025 рік за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» бюджетні кошти на нарахування й виплату суддівської винагороди суддям ВАКС на виконання ухвалених на їх користь судових рішень не передбачені.

У листі від 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025 звернуто увагу, що на виконанні ВДВС уже перебуває ВП №76497617 з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 про зобов`язання ВАКС провести виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі частин другої і третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року (3028,00 грн), з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

У вказаному виконавчому провадженні ВАКС також повідомляв ВДВС про неможливість виконання судового рішення у справі №520/3879/24 як у частині нарахування, так і в частині виплати суддівської винагороди у зв`язку з відсутністю для цього відповідних бюджетних асигнувань за КЕКВ 2800 та звернення до Міністерства фінансів України з заявою про перерозподіл бюджетних коштів (лист від 21.11.2024 №03.10-04/92/2024).

У зв`язку чим, відповідачем вказано, що з метою належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 ВАКС здійснений відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за січень 2024 року, обчислений виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року.

До листа додано копії: кошторису ВАКС на 2025 рік; листа Міністерства фінансів України від 15.11.2025 №48218/24-Вх; листа ВАКС від 31.01.2025 вихідний №03.13-01/18/2025; листа ВАКС від 21.11.2024 вихідний №03.10-04/92/2024.

Зі змісту листа Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024 вихідний №03.10-04/92/2024 та доданої до нього таблиці зі здійсненим розрахунком встановлено, що відповідачем проведено відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, який складає 81025,00 грн.

Таким чином, зі змісту наданих до державного виконавця листів Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024 №03.10-04/92/2024 та від 06.02.2025 №03.10-05/36/2025 встановлено, що у відповідача відсутня можливість виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 як у частині нарахування, так і в частині виплати суддівської винагороди у зв`язку з відсутністю для цього відповідних бюджетних асигнувань за КЕКВ 2800, тому відповідачем проведено відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, який складає 81025,00 грн.

Колегія суддів враховує, що в межах виконавчого провадження №76903268 відповідачем не здійснювалось примусове виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 в частині зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Однак, як встановлено судом вище, в межах виконавчого провадження ВП №76903268 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/3879/24 на боржника Вищий антикорупційний суд покладалось зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі по тексту - Закон №996-XIV) бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять первинних документів, в яких відображено дані щодо нарахування позивачу суддівської винагороди у розмірі 81025,00 грн згідно розрахунку, проведеного відповідачем.

Крім того, нарахування, утримання та виплати суддівської винагороди відображені у наданих позивачем розрахункових листах за квітень 2024 року, червень - грудень 2024 року, січень березень 2025 року, травень 2025 року, з яких вбачається, що позивачу не було нараховано суддівську винагороду за спірний період на підставі ч.ч. 2 і 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року (3028,00 грн).

Висновки суду про необхідність підтвердження факту нарахування суддівської винагороди первинними документами узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 08.11.2022 у справі №440/504/20, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

У постанові старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тараса Сніжинського про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025 зазначено, що листом від 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, тому наявні підстави для закінчення виконавчого провадження ВП №76903268.

Однак, колегія суддів зауважує, що з наданого державному виконавцю листа 06.02.2025 за №03.10-05/36/2025, до якого додано лист від 21.11.2024 №03.10-04/92/2024, чітко встановлено, що у відповідача відсутня можливість виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 у частині нарахування суддівської винагороди у зв`язку з відсутністю для цього відповідних бюджетних асигнувань за КЕКВ 2800.

Враховуючи, що Вищий антикорупційний суд не надав державному виконавцю доказів проведеного нарахування суддівської винагороди позивачу за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року в належному розмірі та чітко вказав про неможливість такого нарахування у зв`язку з відсутністю фінансування, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення.

За встановлених обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №520/3879/24 виконано Вищим антикорупційним судом в частині нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року на підставі ч.ч. 2 і 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року 3028,00 гривні, в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Інші аргументи, зазначені учасниками справи, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

За цим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 по справі № 520/7994/25 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тараса Сніжинського про закінчення виконавчого провадження ВП №76903268 від 13.03.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 2422,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 07.07.2025 року