Справа № 280/11788/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №46922473 від 09.12.2024.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року адміністративний позов було задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було залишено без задоволення, а оскаржене рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 280/11788/24 без змін.

29 травня 2025 року до Третього апеляційного адміністративного суду представником позивача - адвокатом Щаслива М.О. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення з питань розподілу судових витрат, а саме - витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Заперечення відповідача на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі не надходили.

Розгляд заяви здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши доводи заяви представника позивача, вважає наявними підстави для ухвалення додаткової постанови відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача заявлені до відшкодування позивачу витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у рамках адміністративної справи № 280/11788/24 в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн..

В матеріалах справи міститься Договір від 12.12.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Щаслива Марина Олександрівна про надання юридичних послуг (правової допомоги).

До заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надано копію акту здачі-прийняття наданих послуг від 24.02.2025 з розрахунком розміру винагороди адвоката з погодинним звітом щодо витраченого часу та вартості наданих послуг, що полягали у складанні відзиву на апеляційну скаргу відповідача у справі № 280/11788/24.

Сума наданих юридичних послуг, з урахуванням погодинної ставки, винагороди адвоката визначена у розмірі 3000 грн.

На підтвердження оплати позивачем наданих адвокатом послуг в рамках даної адміністративної справи до заяви також долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №3 від 24.02.2025 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Щаслива М.О. 3000 грн. по акту здачі-прийняття наданих послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Докази, долучені до заяви, підтверджують обставини понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках даної справи, зокрема під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на положення пункту 3 частини першої, частини другої статті 252 КАС України, за якими суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відтак, додаткове судове рішення, яке є невід`ємною частиною основного судового рішення, в тому числі щодо вирішення питання про судові витрати, має вирішувати суд, що ухвалив судове рішення.

Судом апеляційної інстанції прийнята постанова, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції у даній справі. Проте, питання розподілу судових витрат у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не вирішувалося.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обгрунтованості та співмірності, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що переданий на вирішення суду спір є нескладним, з точки зору права, не потребує вивчення значної нормативно-правової бази.

В той же час, суд апеляційної інстанції приймає до уваги і те, що у зв`язку з виникненням цього спору позивач був змушений звертатися до суду, у зв`язку з чим йому надавалася правнича допомога, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідач не заявляв про зменшення суми витрат, як неспівмірних.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яка підтверджена наданими до суду апеляційної інстанції документами, в розмірі 3 000 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.311, 134, 139, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Щаслива М.О. про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 280/11788/24 - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак