Справа № 480/8474/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2025 року Справа № 480/8474/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області пов`язаною з ненаданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку, нарахувати і виплатити заробітну плату за період відпустки, а саме заробітну плату за 1 календарний день з 05.09.2024 і грошову допомогу при виході в щорічну основну оплачувану відпустку (оклад + надбавка за вислугу + надбавка за ранг) начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 в сумі - 44 592,00 грн.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у відповідача документи. Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у відкритому режимі з обов`язковою участю відповідача, позивача або його представника. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 №332-о позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 (а.с. 17).
Позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 20.09.2022 (а.с. 31), у якій просив надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Позивач не погоджується із бездіяльністю начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, пов`язаною з ненаданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 45 Конституції України визначено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.
Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.
Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Таким законом у сфері проходження державної служби, що регулює відносини державного органу та державного службовця є Закон України «Про державну службу», а спеціальними законами у сфері тривалості та порядку надання відпусток є норми Кодексу закону про працю України та норми Закону України «Про відпустки».
Так, згідно до вимог ст.57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
За кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів ст. 58 вищенаведеного Закону.
У відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про державну службу» щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.
Згідно ст.79 Кодексу Законів про працю України щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.
Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.
Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.
Аналогічні норми містяться і у статтях 10, 11 та 12 Закону України «Про відпустки».
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що державний службовець наділений правом ініціювання надання йому щорічної невикористаної відпустки у будь-який час відповідного робочого року у порядку черговості надання відпусток, яка визначається графіком, який узгоджується між працівником та уповноваженим органом, який зобов`язаний повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 20.08.2024 (а.с. 31), у якій просив надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Суд зазначає, що представником відповідача не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про розгляд вказаної заяви позивача від 20.08.2024, не надано доказів відмови у наданні позивачеві відпустки з 05.09.2024 із зазначенням причин неможливості надання цієї відпустки, не надано доказів повідомлення позивача про дату початку відпустки або про причини її не надання, що передбачено ст. 79 КЗпП України, ст.ст. 10, 12 Закону України «Про відпустки», фактично заява позивача взагалі залишилася нерозглянутою відповідачем.
Не вжиття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, заходів щодо розгляду заяви позивача від 20.08.2024 є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Отже, із наведеного аналізу норм вищенаведеного чинного законодавства та встановлених судом обставин у цій справі, не розглянувши заяву позивача від 20.08.2024 про надання позивачеві частини щорічної невикористаної відпустки із виплатою грошової допомоги за його заявою, не повідомивши позивача про причини не розгляду наведеної заяви, відповідач вчинив протиправну бездіяльність.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» у разі, якщо вирішення порушених у зверненні питань не входить до повноважень органу, він зобов`язаний не пізніше ніж у п`ятиденний строк переслати звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі з одночасним повідомленням про це громадянина.
Отже, якщо розгляд питання щодо надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не входить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відповідач зобов`язаний чітко вказати, який саме орган уповноважений розглядати відповідну заяву позивача, а також передати цю заяву до належного органу для подальшого розгляду.
Доказів того, що відповідач направив заяву позивача від 05.09.2024 до уповноваженого органу матеріалами справи не підтверджено.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, представник відповідача не навів жодних підстав та не надав жодних доказів правомірності вчинення бездіяльності відповідачем, яка полягає у не належному розгляді заяви позивача від 20.08.2024 та не повідомив про результати розгляду вказаної заяви.
Так, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є неналежний розгляд заяви позивача про надання частини основної оплачуваної відпустки. Відповідно питання щодо зобов`язання відповідача надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасно заявлені. У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.
Крім того, суд зазначає, що надання щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою грошової допомоги, є виключно дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області при розгляді відповідної заяви, а у разі відмови надати відпустку на відповідача покладено обов`язок зазначити причини неможливості надання такої відпустки.
Враховуючи викладене, суд з урахування ст. 9 КАС України вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині не розгляду заяви позивача від 20.08.2024 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги та зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги.
Щодо клопотання позивача про допущення до негайного виконання рішення суду, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Перелік судових рішень, які виконуються негайно, визначено положеннями статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи ту обставину, що питання про стягнення суми за щорічну основну оплачувану відпустку з виплатою грошової допомоги при виході в щорічну основну відпустку, не вирішувалося, натомість, в якості способу відновлення порушеного права визначено зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву позивача від 20.09.2022 про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2022 по 10.02.2023 тривалістю 1 календарний день з 01.10.2022 з виплатою грошової допомоги, на переконання суду, відсутні підстави для допуску до негайного виконання рішення суду.
Судове рішення у дані справі має зобов`язальний характер і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, а тому підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання відсутні.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору сплачену позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у частині не розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.08.2024 щодо наданням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 11.02.2023 по 10.02.2024 тривалістю 1 календарний день з 05.09.2024 з виплатою грошової допомоги.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета