Справа № 160/15678/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м.Дніпросправа № 160/15678/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/15678/24 (суддя Луніна О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі відповідач-1) щодо відмови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до стажу роботи - період роботи з 1980 року по 1997 рік у колгоспі ім. Кірова.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі- відповідач-2) прийнято рішення №46 від 21.07.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №46 від 21.07.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі імені Кірова з 20.09.1980 року по 16.04.1997 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2021 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач-2, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначено, що до страхового стажу позивача неможливо врахувати стаж по довідках від 18.12.2020 № 12.03-19, №13.03- 19, №14.03-19, №15.03-19, оскільки зазначене в довідках ім`я - не відповідає паспортним даним позивача, по батькові - зазначено не повне або відсутнє. Інші документи, які підтверджують ці обставини позивачем не надано, тому відсутнє належне підтвердження страхового стажу позивача, за поданими документами до заяви про призначення пенсії.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , дівоче прізвище позивачки « ОСОБА_3 », а з 12.07.1980 « ОСОБА_4 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , прізвище позивачки « ОСОБА_4 », з 05.09.2008 « ОСОБА_5 ».

13.07.2021 року позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Засобами програмного забезпечення, за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління ПФУ в Одеській області.

На підставі заяви та наданих документів Головним управлінням ПФУ в Одеській області винесено рішення №46 від 21.07.2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Після перевірки наданих документів Головним управлінням ПФУ в Одеській області було встановлено, що страховий стаж роботи позивача становить - 10 років 02 місяці.

До страхового стажу позивача не зараховані періоди перебування в Центрі Зайнятості 2008-2009 рр. по трудовій книжці від 25.12.1980 НОМЕР_3 , оскільки титульна сторінка трудової книжки оформлена з порушеннями, а саме неповна дата народження, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР 20.06.1974 № 162, яка діяла до 29 липня 1993 року Також не зараховано стаж по довідках від 18.12.2020 р. № 12.03-19, №13.03- 19, №14.03-19, №15.03-19, оскільки зазначене в довідках ім`я паспортним даним, по батькові зазначено не повне або відсутнє.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи період з 1980 року по 1997 рік у колгоспі ім. Кірова, звернулася до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4ст.24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спірні правовідносини регулював Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно дост.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637(далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Зазначені норми права вказують на те, що першочергово страховий стаж встановлюється на основі трудової книжки і лише в разі її відсутності або відсутності записів у трудовій книжці трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів.

Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 р. (далі- Інструкція №162).

Згідно з п.2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.11 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.12 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58.

Тобто, законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Отже, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Із записів копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , яка належить позивачу, встановлено, що (мовою оригіналу) ОСОБА_6 записом №1 прийнята в члени колгоспу імені Кірова відповідно до наданої заяви - 20.09.1980 року. Відповідно до запису №2 позивач 16.04.1997 року - звільнена по переводу на КГГМК Криворіжсталь.

Також, період перебування позивача в Центрі зайнятості з 27.02.2008 року по 20.02.2009 року підтверджується трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_3 записи №11-№12.

За даними архівної довідки №12.03-19 від 18.12.2020 р., в документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова, Апостолівського району, Дніпропетровської області, в особових рахунках працівників зазначена « ОСОБА_7 ».

За даними архівної довідки №13.03-19 від 18.12.2020 р., в документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова, Апостолівського району, Дніпропетровської області, в особових рахунках працівників зазначена « ОСОБА_7 ».

За даними архівної довідки №14.03-19 від 18.12.2020 р., в документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова, Апостолівського району, Дніпропетровської області, в особових рахунках працівників зазначена « ОСОБА_7 ».

За даними архівної довідки №15.03-19 від 18.12.2020 р., в документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова, Апостолівського району. Дніпропетровської області, в особових рахунках працівників зазначена « ОСОБА_8 », « ОСОБА_7 ».

Обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок колгоспників покладається саме на голову колгоспу або на його відповідальну особу.

Оскільки трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_3 , що належить позивачу, містить всі необхідні записи, що передбачені нормами чинного законодавства, періоди її роботи в колгоспі імені Кірова з 20.09.1980 року по 16.04.1997 року підлягають до зарахування до її страхового стажу.

Зазначене також підтверджено наданими позивачем архівними довідками від 18.12.2020 № 12.03-19, №13.03- 19, №14.03-19, №15.03-19, в яких чітко було зазначено ім`я працівника «Лукша Мария».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене позивачем рішення є протиправним та підлягало скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2021 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/15678/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак