Справа № 344/8386/21
Суддя: Атаманюк Б. М.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8386/21
Провадження № 2-а/344/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Атаманюка Б. М.

секретаря Солонинко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 22.08.2022 року по 15.10.2022 року, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М..

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2022 р. провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - зупинено до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №300/3875/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.04.2025 відновлено провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.

Позов обґрунтований тим, що 02.05.2021 заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №286, якою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п. 176.1 ст. 176. п. 177.10 ст. 177 ПК України та ч. 1 ст. 4., абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме «не ведення обліку доходів і витрат та порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.07.2016 по 06.05.2019 року, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 отримано 12.05.2021 року рекомендованим поштовим відправленням. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та безпідставною, а висновок про вину таким, що не відповідає дійсності.

Позивач звертає увагу суду на те, що в постанові не зазначено в чому полягає зміст правопорушення, і немає посилань на документи, на підставі яких встановлена об`єктивна сторона правопорушення. На момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач достовірно знав, що триває процедура адміністративного оскарження результатів перевірки, до завершення якої діє презумпція правомірності дій платника податків. Тому, висновок відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення є передчасним.

Простив суд скасувати постанову №286 про накладення адміністративного стягнення від 02.05.2021 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник відповідач Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області скористався правом подання відзиву на позовну заяву на обґрунтування якого зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою ОСОБА_1 встановлено порушення, які зафіксовані в Протоколі про адміністративне правопорушення № 221 від 23 квітня 2021 року. ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу за період з 14.07.2016 по 06.05.2019. Перевіркою встановлено, що сума задекларованих витрат до гр.5 дод.Ф2 до декларації, виходячи з обсягів придбання згідно накладних, включає понесені витрати на придбання (одержання) товарно-матеріальних цінностей, проте ОСОБА_1 задекларовані витрати не підтверджено відповідними документами про оплату придбання таких товарно-матеріальних цінностей, що як наслідок призвело до порушення пп. 177.4.1, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями в частині завищення витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції. ОСОБА_1 не збережено первинних документів, які підтверджують факт оплати за придбані товарно-матеріальні цінності (платіжні доручення, квитанції, чеки, акти прийому-передачі товару, рахунки-фактури) та виписки про рух коштів по розрахункових рахунках, не дотримано правил ведення податкового обліку та відображення/включення понесених витрат, при визначенні оподаткованого доходу, що як наслідок призвело заниження чистого оподаткованого доходу і відповідно до заниження єдиного внеску.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаних правопорушень підтверджуються даними Акту №1184/09-19-07-12/ від 11.03.2021 про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .

Позивачу надсилалися запрошення-повідомлення для складання та підписання протоколів про адміністративні правопорушення, проте позивач до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області не з`явився, про що було складено акт про факт неявки. Також, позивач 07.05.2021не з`явився до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на розгляд адміністративної справи. За результатами виявлених порушень, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 02 травня 2021 року №286 на суму 680,00 грн.

Вважають оскаржувану постанову правомірною, а тому просять відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не прибули. Від позивача надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Скористалися правом подання відзиву по справі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що уповноваженою особою ГУ ДПС в Івано-Франківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року до 06.05.2019 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 14.07.2016 року по 06.05.2019 року.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 221 від 23 квітня 2021 року, складеного за результатами даної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , встановлено порушення, яке полягає у неведенні обліку доходів і витрат, чим порушено п. 176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями та п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІУ зі змінами та доповненнями за період з 01.01.2017 по 06.05.2019 (а.с.55).

02.05.2021 заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області Глушпенко В.М. винесено постанову №286 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , в якій встановлено: «не ведення обліку доходів і витрат та порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.07.2016 по 06.05.2019», чим порушено п. 176.1 ст. 176. п. 177.10 ст. 177 ПК України та ч. 1 ст. 4, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) грн. (а.с.20, 21).

Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 отримав 12.05.2021 рекомендованим поштовим відправленням за №» 302 (а.с. 23, 24), та оскаржив до суду 24.05.2021 шляхом поштового відправлення, що, з урахуванням вихідних днів, здійснено в межах строків, визначених ст. 289 КУпАП.

Оцінюючи зміст вищезазначеного проколу про адміністративне правопорушення та постави про притягнення до адміністративної відповідальності, обставини, які встановлені в цих документах, суд зазначає наступне.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті; особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При дослідженні змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 221 від 23 квітня 2021 року встановлено, що в ньому не конкретизовано в чому саме полягає порушення п. 176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями та п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІУ зі змінами та доповненнями за період з 01.01.2017 по 06.05.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідачем здійснюється посилання на дані Акту №1184/09-19-07-12/ від 11.03.2021 про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , проте такий документ до відзиву на позовну заяву не доданий. Акт долучений до матеріалів справи представником позивача - адвокатом Калинюком Р.С., як додаток до заяви від 15.11.2021 в якій інформовано суд про справу № 300/5669/21, яка стосується оскарження податкових повідомлень-рішень та перебуває на розгляді в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.

З урахуванням того, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про додатки, які додаються до нього в якості доказів вчинення порушення, а також з урахуванням того, що відповідачем разом з відзивом не подано інших доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, суд не досліджує вищезазначений акт, а також інші документи (квитанції, накладні тощо), які не були подані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Таким чином судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення № 221 від 23 квітня 2021 року не містив інформації про суть адміністративного правопорушення, а тільки посилання на порушення вказаних норм законодавства, що суперечить ст.256 КУпАП.

За змістом ст. 283 КУпАП постанова повинна зокрема містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

При дослідженні оскаржуваної постанови встановлено, що в ній попри посилання на порушенні пункти Податкового кодексу України, із зазначенням, що таке порушення полягає у: «не ведення обліку доходів і витрат та порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.07.2016 по 06.05.2019», також не міститься опису обставин, установлених під час розгляду справи. При цьому, постанова також не містить посилання на відповідні докази. Вказані недоліки постанови суперечить вимогам ст. 283 КУпАП, та є по суті наслідком недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, про що зазначено вище.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинялися порушення п. 176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями та п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІУ зі змінами та доповненнями за період з 01.01.2017 по 06.05.2019.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справ про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, ст. 8, ст. 9, ст.ст. 72-77, ст.ст. 241-246, ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Скасувати постанову №286 про накладення адміністративного стягнення від 02 травня 2021 року, винесену заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області Глушпенко Віктором Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Богдан АТАМАНЮК