Справа № 280/470/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/470/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року (суддя Татаринов Д.В., повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року) в справі № 280/470/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про:

визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті пенсійних коштів на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank);

зобов`язання здійснювати виплату поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 07 жовтня 2009 року, на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank);

визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті пенсії по інвалідності в розміру пенсії за віком з 01 вересня 2021 року на її особистий банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ»;

зобов`язання здійснити нарахування пенсії в розміру пенсії за віком з 01 вересня 2021 року та виплату поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01 вересня 2021 року, на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито в АТ «ПУМБ».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити з 01 вересня 2021 року нарахування та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати виплату поточної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01 вересня 2021 року, на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито в АТ ПУМБ

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що з 01 вересня 2021 року виплату пенсії по інвалідності позивачу призупинено відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача зі зверненням в порядку Закону України «Про звернення громадян» про виплату пенсії на банківський рахунок в ПУМБ, також просила зробити перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком).

Заява позивача розглянута в порядку наведеного закону, адже заява про виплату пенсії з відкриттям рахунку подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України або через установу уповноваженого банку.

Отже, для здійснення виплати пенсії передбачена ідентифікація заявника, яка здійснюється під час прийому та обслуговування особи, що звернулась до органів Пенсійного фонду.

Під час відкриття поточного рахунку уповноваженим банком здійснюється ідентифікація і верифікація клієнта - власника рахунку/представника власника рахунку/довіреної особи/розпорядника рахунку/особи, яка відкриває рахунок на користь третьої особи, відповідно до вимог законодавства з питань фінансового моніторингу.

Позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки заява подана позивачем без дотримання вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку №22-1.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України для виїзду за кордону № НОМЕР_3 .

З 07 жовтня 2009 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як одержувач пенсії по інвалідності (інвалідність 2 групи, загальне захворювання).

З вересня 2021 року позивачу припинена виплата пенсії по інвалідності на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд).

16 жовтня 2021 року позивач звернулась до відповідача зі зверненням в рамках Закону України Про звернення громадян про виплату пенсії на банківський рахунок в? ?АТ ПУМБ, також просила зробити перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком).

Листом відповідача від 25 жовтня 2024 року за № 18576-18428/О-02/8-0800/24 позивача повідомлено про те, що змінити номер банківського рахунку для зарахування пенсії неможливо, оскільки звернення розглядалось в рамках Закону України Про звернення громадян. Для здійснення перерахунку пенсії та подальшої виплати необхідно особисто звернутися до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України (сервісного центру) з необхідними документами.

Встановивши, що виплату пенсії позивачу припинено у зв`язку із неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців, а також відсутність доказів прийняття відповідного рішення про припинення виплати позивачу пенсії з цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог в цій частині, а зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу раніше призначеної пенсії відповідає меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір остаточно вирішено.

Стосовно вимог про визнання протиправними дій? ?відповідача щодо відмови у виплаті пенсійних коштів позивачу на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в? ?АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank) та зобов`язання? ?відповідача здійснювати виплату поточної пенсії позивача, в тому числі суму недоотриманої пенсії з? 07 жовтня 2009 року на визначений нею банківський рахунок? ?№ НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank), суд першої інстанції вважав, що з урахуванням позовної заяви та доданих доказів у жовтні 2024 року позивач зверталась до органів пенсійного фонду із заявою про нарахування та виплату поновленої? пенсії по інвалідності на банківський рахунок у банку АТ ПУМБ (за доданими до заяви реквізитами), доказів звернення до відповідача із заявою про виплату коштів в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank) матеріали справи не містять.

Окрім того, до вересня 2021 року позивачу нараховувалась та виплачувалась пенсія по інвалідності, про що представник позивача вказує у позові, а відповідач спростовує доводи позивача та її представника?щодо наявності заборгованості по виплаті пенсії по інвалідності? ?за період з 07 жовтня 2009 року по вересень 2021 року.

Тому суд першої інстанції вважав, що відповідачем не допускались протиправні дії в частині відмови позивачу у виплаті коштів на банківський рахунок в?АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Monobank), докази наявності заборгованості по виплаті позивачу коштів за період з 07 жовтня 2009 року по дату припинення виплати пенсії по інвалідності в матеріалах справи відсутні, що й стало підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

З приводу вимог щодо нарахування пенсії на вказаний позивачем у заяві банківський рахунок в банку АТ ПУМБ суд першої інстанції зазначив, що після виїзду до держави Ізраїль строк дії банківської карти, на яку позивачу до припинення виплати пенсії по інвалідності органами пенсійного фонду нараховувалась та виплачувалась пенсія закінчився, у зв`язку із чим позивачем відкрито банківський рахунок в АТ ПУМБ.

Оскільки Порядок № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок особисто, суд першої інстанції вважав, що вжитий у пункті 1.1 Порядку № 22-1 термін «заявник», дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що у випадку позивача поданню заяви про виплату пенсії на банківський рахунок має передувати подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, проте такої заяви позивачем не подано.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність?підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати виплату поточної пенсії по інвалідності, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01 вересня 2021 року, на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито в АТ ПУМБ.

Стосовно вимоги про виплату позивачу з 01 вересня 2021 року пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком суд першої інстанції зазначив, що із?заявою про переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за віком у порядку, визначеному Порядком № 22-1, до територіального органу Пенсійного фонду України позивач не зверталась, тому вимоги про виплату позивачу з 01 вересня 2021 року пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, з 07 жовтня 2009 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як одержувач пенсії по інвалідності.

З вересня 2021 року позивачу припинена виплата пенсії по інвалідності на підставі підпункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Представник позивача за довіреністю 16 жовтня 2021 року звернувся до відповідача з питання виплати пенсії на банківський рахунок в?АТ «ПУМБ», також просила зробити перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком).

Листом відповідача від 25 жовтня 2024 року за № 18576-18428/О-02/8-0800/24 позивача повідомлено про те, що змінити номер банківського рахунку для зарахування пенсії неможливо, оскільки звернення розглядалось в рамках Закону України «Про звернення громадян». Для здійснення перерахунку пенсії та подальшої виплати необхідно особисто звернутися до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України (сервісного центру) з необхідними документами.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Отже, враховуючи викладене, позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058-IV, перелік яких є вичерпним.

Відповідачем не приймалось рішення про припинення виплати пенсії позивачу, жодних доказів протилежного (прийняття рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу) відповідачем не надано.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність припинення виплати пенсії позивачу.

Виходячи з позиції відповідача, для поновлення виплати пенсії позивач має особисто надати до територіального органу Пенсійного фонду заяву про поновлення виплати пенсії, як й заяву про виплату пенсії на визначений банківський рахунок.

З цього питання суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2022 року у справі № 280/4551/21 дійшов висновку, що жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін "заявник", на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю. Наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі "загальні" норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. Необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009. Верховний Суд у зазначеній вище постанові сформулював наступний правовий висновок: "подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 та від 16.12.2020 р. № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1".

Отже, вимога органу Пенсійного фонду про необхідність подання пенсіонером особисто заяви про поновлення виплати пенсії є необґрунтованою.

Також апелянт вказує, що пенсіонер має особисто подати заяву про виплату пенсії на визначений банківський рахунок.

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

За положеннями пункту 2.9 Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку № 22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, згідно з пунктом 4 якого виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Згідно із абзацом першим пункту 6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно із вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису (пункт 10 Порядку № 1596).

За змістом пункту 12, пункту 13 Порядку № 1596 органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають:

- списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках;

- опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана органу Пенсійного фонду відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.

При цьому суд зауважує, що Порядком 22-1 передбачена можливість подачі заяви заявником, тобто як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Доводи апелянта зводяться до правомірності припинення виплати пенсії й відсутність підстав для її поновлення через неподання особисто пенсіонером заяви та спростовані приведеними висновками суду.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог, тому судом не надається оцінка висновкам суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в справі №280/470/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року в справі №280/470/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 03 липня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 03 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов