Справа № 160/7915/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2025 рокуСправа №160/7915/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
17.03.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985, з 23.10.1985 по 21.10.1992, з 30.06.2000 по 21.09.2004; періоди навчання з 04.01.1988 по 04.02.1988 та 03.02.1992 по 21.02.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком від 08.01.2025 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.
31.03.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, а також з відзиву та доданих до нього додатків вбачається, що позивачу призначено пенсію за віком з 29.12.2024.
23.04.2025 засобами поштового зв`язку до суду від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, а саме:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області щодо не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу періоди роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985, з 23.10.1985 по 21.10.1992, з 01.01.2004 по 21.09.2004; періоди навчання з 04.01.1988 по 04.02.1988 та 03.02.1992 по 21.02.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985, з 23.10.1985 по 21.10.1992, з 01.01.2004 по 21.09.2004; періоди навчання з 04.01.1988 по 04.02.1988 та 03.02.1992 по 21.02.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 29.12.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985, з 23.10.1985 по 21.10.1992, з 01.01.2004 по 21.09.2004; періоди навчання з 04.01.1988 по 04.02.1988 та 03.02.1992 по 21.02.1992.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 залучено у якості відповідача 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
03.06.2025 засобами поштового зв`язку до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування спірного періоду.
Судом встановлено, що позивач оскаржує рішення Пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу певних періодів роботи та навчання, що, на його думку, вплинуло на правильність призначення пенсії за віком.
Щодо періоду роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985
Відповідач відмовив у зарахуванні цього періоду, посилаючись на виправлення дати наказу про прийом на роботу в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13.10.1978, яке, на думку відповідача, не було належним чином завірене. Однак, судом встановлено, що записи №6-8 у трудовій книжці підтверджують трудовий стаж позивача за цей період (з 19.12.1983 по 01.10.1985) на "Южном машиностроительном заводе".
Щодо періоду роботи з 01.07.2000 по 21.09.2004: Відмову у зарахуванні цього періоду до страхового стажу відповідач обґрунтовує відсутністю інформації про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб. Водночас, у трудовій книжці позивача наявні записи про його роботу в "Государственно-кооперативном строительном управлении" у період з 22.10.1992 по 21.09.2004.
Щодо періоду роботи з 23.10.1985 по 21.10.1992
Відповідач 2 не зарахував цей період, посилаючись на ст. 24-1 Закону №1058-IV, яка передбачає зарахування трудової діяльності до 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього СРСР лише за умови, що інша держава не здійснювала пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди.
Проте судом встановлено, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою №96 від 21.06.1992, виданою "Управлением строительства «КУРЕЙГОССТРОЙ»", підтверджуються записи про роботу позивача у зазначений період, а також про те, що цей період зараховується до стажу з розрахунку "один рік роботи за один рік шість місяців" для пенсії.
Щодо вимог про зарахування в пільговому обчисленні трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі період з 11.09.1989 по 20.02.1992 із розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, суд зазначає наступне.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.
Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).
Підпунктом «д» пункту 5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Щодо періодів навчання з 04.01.1988 по 04.02.1988 та 03.02.1992 по 21.02.1992
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно дослідивши всі обставини, суд дійшов таких висновків.
Суд, вирішуючи спір, керується такими нормами законодавства та судовою практикою:
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди та наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, відтак суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачами вказаних періодів до страхового стажу роботи позивача є необґрунтованими.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10.
Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".
Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Суд дійшов висновку, що відмова пенсійних органів у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 зазначених періодів роботи є необґрунтованою. Формальні неточності у записах трудової книжки та відсутність інформації про сплату страхових внесків у реєстрі застрахованих осіб, коли наявні інші документи, що підтверджують стаж, не можуть бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення. Обов`язок перевірки та отримання необхідних документів покладається на пенсійний орган.
Щодо періодів навчання, суд зазначає, що вимоги позивача не можуть бути враховані оскільки період навчання перетинається з періодом роботи, тобто позивач просить врахувати такий період двічі, суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає подвійного зарахування періодів до трудового страхового стажу.
Щодо періоду роботи з 23.10.1985 по 21.10.1992 слід зазначити наступне, так, згідно п.п.2 п.2.1 Постанови від 25.11.2005 №22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої півночі чи місцевостях, прирівняних районів Крайньої півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпітцберген, надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої півночі, чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі.
Відповідно пункту 5 1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 періоди трудової діяльності з 01.01.1992 до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких Законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення за межами України в державах, які входили до складу колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи в росії з 01.01.1992 по 20.02.1992, оскільки відсутній договір між Україною та російською федерацією; періоди роботи з 23.10.1985 по 31.12.1991 в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (один рік як один рік і шість місяців), оскільки відсутні договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої півночі, чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі.
Для забезпечення ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, врахувавши правову оцінку, надану судом щодо спірних періодів роботи.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.
Отже, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області щодо не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу періоди роботи з 19.12.1983 по 07.05.1985, з 23.10.1985 по 21.10.1992, з 01.01.2004 по 21.09.2004.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком від 08.01.2025, врахувавши висновки суду щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи: з 19.12.1983 по 07.05.1985; з 23.10.1985 по 21.10.1992; з 30.06.2000 по 21.09.2004.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез