Справа № 644/3567/25
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/3567/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова, у складі головуючого - судді Сітало А.К., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №4522224 від 17.04.2025 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що 17.04.2025 в місті Харкові на проспекті Петра Григоренка, 3-1, інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Буряковським А.В. було винесено оскаржувану постанову.

Згідно фабули постанови: 17.04.2025 о 12:23:50 в м. Харків, проспект Петра Григоренка (Маршала Жукова) 2/146, водій керуючи тз не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в. ПДР - порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова серії ЕНА №4522224 від 17.04.2025 про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю з наступних підстав.

17.04.2025, позивач, зупинився на проспекті Петра Григоренка, 3-1. Через деякий час до нього підійшов старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та звинуватив його в порушенні правил дорожнього руху, а саме в зупинці автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Важливим є той фактор, що знак 3.34 встановлений з додатковою табличкою «Зона дії» 50 м.

На його заперечення події вчинення правопорушення та доводи того, що від знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля більше 50 метрів, реакції не поступило. Позивачу довелося самостійно виміряти відстань кроками. Хоча це й не є точним засобом вимірювання - він нарахував близько 65-70 метрів, до чого поліція поставилася критично. Ним було заявлено клопотання виміряти відстань від знаку до місця зупинки, яке залишилося без задоволення.

Під час розгляду справи його права, як особи, що притягалася до адміністративної відповідальності були порушені, а саме - йогоне ознайомили з матеріалами справи і під час розгляду справи не були досліджені докази, що призвело до помилкового притягнення його до адміністративної відповідальності. Більше того, в оскаржуваній постанові невірно визначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником Департаменту патрульної поліції Ільченко Є.С., надано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю правових підстав для його задоволення.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначено наступне.

17.04.2025 близько 12:23 за адресою: м. Харків, пр-т Петра Григоренка, 2/146, екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції виявлено рух транспортного засобу SUZUKI JIMNY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», зупинивши транспортний засіб в зоні дії дорожнього знаку.

Зазначені дії водія об`єктивно свідчили про наявність юридичного факту, який містив

формальні ознаки адміністративного правопорушення, що об`єктивно вказувало на необхідне юридичне реагування зі сторони працівників поліції, встановлене діючим законодавством.

Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розгляду справи, який відбувся з дотриманням законодавства, інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Буряковським А.В. винесено оскаржувану постанову.

Щодо адреси вчинення правопорушення зазначено наступне.

Планшетний пристрій, за допомогою якого складається постанова оснащений системою GPS-навігатор, який отримує сигнали глобальної системи позиціонування з метою визначення поточного місця розташування і здійснює адресний пошук.

Під час складання постанови інспектором, навігаційне програмне забезпечення визначило поточну адресу розташування приладу, як: м. Харків, проспект Петра Григоренка, 2/146.

Так як, в даній справі процедура розгляду відбувається фактично на місці вчинення правопорушення, відтак адресу скоєння правопорушення програмне забезпечення зазначило, як тотожну адресу.

Відповідно до змісту долученого відеозапису вбачається, що подія відбулась біля торгівельних павільйонів. Ймовірно, жодній малій архітектурній формі на даному відрізку проспекту адресний номер не присвоєно.

Отже, ймовірно, через відсутність прив`язки об`єктів нерухомості, розташованих біля місця правопорушення, система GPS службового планшетного пристрою ідентифікувала найближчу юридичну адресу, яка зазначена в оскаржуваній постанові.

Відповідач вважає, що в даній справі основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.04.2025 о 12 год. 41 хв. Інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Буряковським А.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №4522224 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі за не виконання вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено та п. 8.4.в. ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 17.04.2025 о 12.23 керуючи транспортним засобом SUZUKI JIMNY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку чим порушив п.8.4.в. ПДР України порушення вимог заборонених знаків.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що висновки відповідача, щодо наявності вини в діях позивача не підтверджені матеріалами справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом 8.4. (в) ПДР України визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.34 пункту 33.3 «Заборонні знаки» розділу 33 ПДР України - «Зупинку заборонено», дорожній знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаку може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знаку з табличкою 7.2.3.

Знак 7.2.2 «Зона дії» позначає зону дії знаку, якщо вона не поширюється до найближчого перехрестя, а також для зазначення протяжності одного або кількох розміщених один за одним зупинкових майданчиків, позначених знаками 5.45.1, 5.46.1 і 5.47.1, без позначення кінця посадкового майданчика знаками 5.45.2, 5.46.2 і 5.47.2.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Зона дії знаків 3.34-3.37 може бути зменшена - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки (пункт 3.43 розділу 33 ПДР України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази у тому і числі і відеозаписи встановив, що позивач ще до початку розгляду справи інспектором патрульної поліції, заперечував те, що він зупинив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34. Зазначав, що від знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля більше 50 метрів. Заявляв співробітникам поліції клопотання, щоб вони самостійно виміряли відстань від знаку до місця зупинки, на що поліцейські відмовили. На підтвердження того, що автомобіль він припаркував поза межами дії забороняючого знаку надав дані з сервісу «Google Maps» відповідно до яких відстань від знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля 61 метр 76 сантиметрів.

Надані відповідачем докази не спростовують, а навпаки підтверджують обставини зазначені позивачем у позові, як щодо встановлення самого правопорушення так і розгляду справи інспектором поліції.

Інспектором патрульної поліції не здійснювалося вимірювання відстані від знаку до місця фактичної зупинки транспортного засобу. Таким чином, факт порушення позивачем ПДР України, а саме здійснення зупинки в зоні дії дорожнього знаку (зона дії якого, згідно додаткової таблички 7.2.2 складає 50 метрів), ґрунтується на припущеннях та непідтверджений належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4522224 від 17.04.2025, не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем протилежне не доведено, а, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн.60 коп.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд,

в и р и ш і в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4522224 від 17.04.2025, яка винесена інспектором 2 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Буряковським А.В. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: 03048, м. Київ, Солом`янський район, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.07.2025 року.

Суддя: А. К. Сітало