Справа № 160/30825/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
19.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод» до Тернопільської митниці, в якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року та рішення, яке оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Тернопільської митниці Державної митної служби України №UA403070/2024/000450.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ТОВ «Торговий Дім «Тракторний Завод» на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною договору (контракту) надано до митного оформлення митну декларацію з усіма необхідними документами, які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Однак, відповідач, не зважаючи на вищенаведене, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи. Проте, на переконання ТОВ «Торговий Дім «Тракторний Завод», відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2024/000450. При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Натомість, всі вказані у спірних рішеннях зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача та винесеними ним рішеннями, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
10.12.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Тернопільської митниці на позовну заяву ТОВ «Торговий Дім «Тракторний Завод», в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час здійснення Тернопільською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Також 10.12.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Тернопільської митниці надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
19.10.2020 між WEIFANG GREENMASTER MACHINERY CO., LTD, Китай (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод», Україна, (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №GM2021 (далі Контракт), предметом якого (п.1) Продавець продає, а Покупець купує «Товар», в кількості, асортименті та за цінами, вказаними в додатках, які є невід`ємною частиною цього Контракту для подальшої поставки в Україну.
Поставка Товару здійснюється партіями, які формувались виходячи з поданої Покупцем заявки і визначається в додатках (пп. 2.1. п. 2 Контракту).
Пунктом 3 Контракту визначено терміни та умови поставки.
Так, відповідно до пп. 3.2.-3.4. п.3 Контракту умови поставки FОВ Циндао, Китай. Поставка морським транспортом 40HQ футовим контейнером. Протягом 2-х днів з моменту отримання повної оплати за Товар Продавець зобов`язаний вислати на адресу Покупця оригінали наступних документів англійською мовою: інвойс на заявлену партію Товару з підписом і печаткою Продавця (3 оригінали); морський коносамент (3 оригінали); пакувальний лист з підписом і печаткою Продавця (3 оригінали); сертифікат походження товару форма «А» (оригінал).
Відповідно до п.4 Контракту ціна на кожну партію товару визначається Покупцем і Продавцем через переговори і вказується в Додатках. В ціну Товару включена вартість упаковки та маркування. Загальна сума Контракту буде формуватися загальною кількістю Додатків до даного Контракту.
Згідно з пп.5.1.-5.2. п.5 Контракту оплата Товару згідно цього Контракту здійснюється Покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок Продавця. Оплата кожної партії Товару визначається Покупцем і Продавцем через переговори і вказується в Додатках.
Відповідно до пп.10.5. п.10 Контракту справжній Контракт набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань і завершення розрахунків.
Додатком до контракту №1/2 від 01.10.2021 сторонами погоджено, що пункт 3 Терміни та умови поставки, підпункт 3.2 Контракту №GM2021 від 19.10.2020 читати у наступній редакції: 3.2 Строк та умови поставки Товару визначаються у відповідному Додатку, на кожну партію Товару. Додаток є невід`ємною частиною цього Контракту і підписується в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу для кожної із сторін.
Додатком до контракту №2 від 01.11.2021 сторонами погоджено внести зміни у п. 11.1 та п. 11.2 Контракту №GM2021 від 19.10.2020 в частині реквізитів сторін.
Додатком до контракту №3 від 01.12.2021 сторонами погоджено, що пункт 10. Інші умови підпункт 10.5 Контракту №GM2021 від 19.10.2020 читати у наступній редакції: 10.5. Справжній Контракт набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань і завершення розрахунків.
Також, Додатком до контракту №4 від 01.05.2023 сторони дійшли згоди викласти п.3 Терміни та умови поставки Контракту №GM2021 від 19.10.2020 в такій редакції, зокрема щодо:
п.3.2. Строк та умови поставки Товару визначаються у відповідному Додатку, на кожну партію Товару. Додаток є невід`ємною частиною цього контракту і підписується в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу для кожної із сторін, документ складається мовами контракту: англійською та українською, з тотожними змістом для кожної із Сторін.
3.3. Продавець зобов`язаний вислати на електронну адресу покупця наступні документи: комерційний інвойс на заявлену партію Товару з підписом і печаткою продавця мова документа відповідає мовам Контракту (оригінал); пакувальний лист на заявлену партію Товару з підписом і печаткою продавця - мова документа відповідає мовам Контракту (оригінал); сертифікат про походження товару форма «А» (оригінал); документи, які підтверджують технічні характеристики партії Товару, що поставляється з підписом і печаткою продавця мова документа англійська (оригінал або копія).
3.4 Документи можуть бути підписані факсимільною печаткою і підписом, вони мають таку ж юридичну силу для кожної із Сторін в рамках цього Контракту.
Додатком до контракту 5 від 21.12.2023 сторонами погоджено, що пункт 10. Інші умови підпункт 10.5 Контракту №GM2021 від 19.10.2020 читати у наступній редакції: 10.5. Справжній Контракт набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань і завершення розрахунків.
Митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Відповідачем після опрацювання МД та наданих документів направлено позивачу електронне повідомлення щодо надання наступних додаткових документів: -якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; -за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; -страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вищезазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги, специфікації виробника товару.
Листом від 11.11.2024 №1 позивач повідомив відповідача про відсутність можливості надати банківські платіжні документи, виписки з бухгалтерської документації або інших платіжних бухгалтерських документів, що підтверджують вартість оцінювального товару, які стосуються партії товару, яка надійшла згідно Контракту №GM2021 від 19.10.2020 та комерційного інвойсу №2024-7 від 15.07.2024, зважаючи на умови оплати, які вказані в Контракті та Додатку № 2024-7 від 15.07.2024.
Листом від 11.11.2024 №2 позивач повідомив відповідача, що поставка товару здійснювалась на умовах СРТ-Тернопіль (Інкотермс -2010), що також вказано у товаросупровідних документах та МД. Оскільки транспортні витрати враховані, жодні документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів неможливо надати, оскільки це суперечить нормам базису згідно із законодавчої бази країни одержувача та країни відправника.
Листом від 11.11.2024 №3 позивач повідомив відповідача, що до митного оформлення вантажу, який надійшов згідно Контракту № №GM2021 від 19.10.2020 та комерційного інвойсу №2024-7 від 15.07.2024р. у митному режимі імпорт не надано страховку або страхових документів, які б містили відомості про вартість страхування, у зв`язку із тим, що страхування вантажу не є обов`язковим згідно з базису умов поставки.
13.11.2024 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість товарів за резервним методом.
У графі 33 рішення №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.
Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 обґрунтоване наступним:

«За результатами опрацювання документів встановлено наступне. Декларантом подано до митного оформлення: Зовнішньоекономічний контракт від 19.10.2020 №GM2021, додаток до контракту від 31.03.2021 № 1, від 01.10.2021 Додаток № 1/2, від 01.11.2021 Додаток № 2, від 29.01.2024 Додаток № 2024-4, від 01.12.2021 Додаток №3, від 01.05.2023 Додаток № 4, від 21.12.2023 Додаток №5.

Згідно з пунктом 2.1. зовнішньоекономічного контракту від 19.10.2020 №GM2021 передбачено, що «поставка Товару здійснюється партіями, які формуються виходячи з поданої Покупцем Заявки і визначається в Додатках», дана заявка до митного оформлення не надано.

В Додатку 2024-7 до контракту від 29.01.2024 зазначено «Умови оплати: 365 днів з дати вказаної в відвантажувальних документах», що суперечить (узгодженому сторонами) пункту 3.4 зовнішньоекономічного контракту в якому вказано, що всі оригінали документів висилаються на адресу покупця протягом 2-х днів з моменту отримання повної оплати за товар. Також згідно п. 3.4 зовнішньоекономічного контракту Продавець має виставити на адресу Покупця морський коносамент, який до митного оформлення не наданий.

Розрахунок ціни згідно з випискою з калькуляції від 15.07.2024 здійснено на підставі Додатку № 2024-7 від 15.07.2024, де вказані умови поставки CPT Тернопіль. Згідно з ІНКОТЕРМС умови поставки CPT означають, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Однак, враховуючи інформацію отриману з калькуляції ціни, витрати на доставку до митної вартості не додані.

Крім зазначеного, необхідно звернути увагу на неналежне оформлення перекладів (відсутність інформації про перекладача та його освіту).

Комерційна пропозиція від 08.07.2024 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки CPT Тернопіль, що обмежує конкурентність. Прайс-лист від виробника товару б/н від 01.07.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки CPT Тернопіль, що обмежує конкурентність.

В комерційному інвойсі від 15.07.2024 №2024-7, в сертифікаті про походження товару №24С3707А2186/50008 від 05.11.2024 зазначено класифікаційні коди 870191, 870870 та 843229, в супровідних документах (Т1) №24РL322080NS72Т4К1 від 27.10.2024; №24РL322080NS72Т4Е2 від 27.10.2024; №24РL322080NS72Т4Н7 від 27.10.2024 зазначено класифікаційні коди , , , в поданій до митного оформлення МД №24UA39U2 від 11.11.2024р. товар кваліфіковано за кодами , , УКТЗЕД.

Враховуючи викладене, митним органом зроблено висновки про наявність ризиків декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Враховуючи дану інформацію, митним органом зроблено висновок, що заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана, а другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ.

За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо вартості товарів:

Товар №1 - ЕМД від 17.05.2024 №UA408020/2024/26133 на рівні 2,92 дол. США/кг. (4357,5USD/шт.) (товар - Колісний трактор для сільськогосподарських робіт, з потужністю двигуна не більш як 18 кВт в комплекті з ЗІП, побутового призначення:Трактор ФАЙТЕР TY-254 - 16шт, в розібраному стані, двигун- дизельний(потужністю 17,6кВт), робочий об`єм циліндрів-1500см3; Нові (у розібраному стані для зручності транспортування), рік виготовлення-2023, Виробник:SНАNDОNG RUNDA AGRICULTURAL EQU IPMENT CO.,LTD. Торгівельна марка: ФАЙТЕР.Країна виробництва СN, умови поставки - СРТ );

Товар №2- ЕМД від 10.08.2024 № UA408050/2024/4722 на рівні 2,22 дол, США/кг, (480.68 USD/шт.) (Товар- Навісне обладнання до мотоблоків- Грунтофреза до мотоблоків моделі LD81 - 30 шт.; Грунтофреза до мотоблоків моделі LD101 - 30 шт.; набір грунтофрез до мотоблоків моделі LD121 -15 шт. Торгівельна марка: Bizon Виробник: QINGDAO XIN JIN SHUN TRADING CO LTD. Країна виробництва: Китай CN умови поставки - СРТ);

Товар №3- ЕМД від 08.09.2024 № UA408020/2024/044947 на рівні 6,16 дол.США за кг. (Частини ходової систоми для сільськогосп. техніки Комплект коліс з дисками. Виробник: WEIFANG LANGPAK INTERNATIONAL CO., LTD Умови поставки СРТ , Країна виробництва: CN).

У зв`язку із коригуванням митної вартості товарів за МД №24UA39U2 від 11.11.2024 митним органом оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403070/2024/000450 та було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погоджуючись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновків, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019р. в адміністративній справі №803/667/17.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Судом встановлено, що відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, однак, суд не погоджується з такими висновками митного органу, з огляду на таке.

Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ТОВ «ТД «Тракторний Завод» визначено митну вартість товарів, що імпортувалися, за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі) №2024-7 від 15.07.2024.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом митному органу були надані документи визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.10.2020 №GM2021 року стороною якого виступає виробник товарів; додаткові угоди до основного контракту: комерційний інвойс (від виробника товарів); пакувальний лист; прайс-лист від виробника товарів; комерційна пропозиція від виробника товарів; калькуляції ціни товарів від виробника; технічні паспорти та технічні характеристики від виробника товарів; експортна декларація країни - відправника; сертифікати про походження товару, накладні про ввезення товару в Україну залізницею.

При цьому, під час консультацій із відповідачем ТОВ «ТД «Тракторний завод» повідомило митний орган, що банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару підприємство надати не може виходячи з умов оплати, які вказані у додатках до основного договору (№ 2024-7), де сторонами був визначений термін оплати у 365 днів з дати, вказаної у відвантажувальних документах. Також ТОВ «ТД «Тракторний завод» повідомило відповідача, що документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, надати неможливо виходячи з умов поставки - СРТ-м.Тернопіль, Україна.

Крім митної декларації, міжнародного контракту з додатками, що підтверджують вартість придбаного товару, підприємством до митного органу також були подані вищенаведені документи, з яких митний орган мав можливість з`ясувати митну вартістю товарів, які ввозилися на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, тобто встановити реальну ціну за наведені у декларації товари, які продані на експорт в Україну.

При цьому, слід урахувати, що інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).

Відповідно до листа Міністерства фінансів України №31-11410-06-5/4339 від 16.02.2017 року рахунок-фактура може бути складений у паперовій або електронній формі та повинен мати реквізити, які надають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що надають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунка-фактури.

Слід вказати про те, що у інвойсі №2024-7 від 15.07.2024 року міститься інформація про номер зовнішньоекономічного контракту, його предмет та ціну товару, що цілком дає можливість ідентифікувати господарську операцію, її ціну та її учасників.

Щодо зауважень митного органу про те, що витрати на доставку товару до митної вартості позивачем не додані до митної вартості.

Відповідно до частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як вбачається з матеріалів справі, за умовами контракту №GM2021 від 19.10.2020, з урахуванням змін, внесених Додатком до контракту №4 від 01.05.2023, строк на умови поставки товару визначаються у відповідному Додатку на кожну партію товару, який є невід`ємною частиною цього контракту. Відповідно до Додатку №2024-7 від 15.07.2024, відомості з якого узгоджені з комерційним інвойсом №2024-7 від 15.07.2024, поставка оцінюваного товару здійснювалась на умовах СРТ-Тернопіль, Україна.

Відповідно до Інкотермс-2010 СРТ («Фрахт/перевезення оплачене до») означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Термін СРТ зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару та одержати товар від перевізника в названому місці.

Таким чином, поставка товару на умовах СРТ зобов`язує продавця укласти договір та сплатити фрахт/перевезення, необхідний для доставки товару до названого місця призначення, витрати на забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

Отже, погоджуючи умови поставки СРТ, сторони передбачили, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару та транспортні витрати.

З урахуванням вказаного, поставка товару на умовах СРТ передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені вартість товару та фрахт (транспортні витрати).

Наведені обставини спростовують висновки відповідача щодо можливих додаткових витрат, пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, оскільки місцем призначення за умовами поставки СРТ є Тернопіль, Україна, а отже позивач не поніс жодних додаткових витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Безпідставними, на переконання суду, є і зауваження митного органу щодо наданого позивачем прайс-листа від 01.07.2024 №б/н.

Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 23.10.2020 у справі № 810/690/17.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що прайс-лист від 01.07.2024 №б/н не суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців, а відомості, зазначені у прайс-листі, знайшли своє підтвердження у первинних документах: комерційному інвойсі, пакувальному листі, виписці із загальної калькуляції тощо.

Щодо висновків митного органу про не підтвердження частини транспортного маршруту доставки товару (Китай-Польща), оскільки до митного оформлення не подано коносамент, суд зазначає, що відповідно до статті 53 МК України коносамент не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Крім того, за умовами контракту №GM2021 від 19.10.2020, з урахуванням змін, внесених Додатком до контракту №4 від 01.05.2023, продавець зобов`язаний вислати на електронну адресу покупця наступні документи: комерційний інвойс, пакувальний лист на заявлену партію Товару, сертифікат про походження товару, документи, які підтверджують технічні характеристики партії Товару, що поставляється. А отже, умовами контракту не визначено обов`язковим надіслання коносаменту покупцю.

Доводи митного органу щодо неподання коносаменту (телекс релізу) про перевезення товару морським транспортом є безпідставними, через те, що інформації щодо ціни товару, що перевозиться, зазначений документ не містить, а містить лише відомості про перевізника, відправника, одержувача, вагу товару, пакування, номери контейнерів, їхній об`єм, порт завантаження, порт вивантаження, тощо.

За вказаних обставин, зауваження митного органу про не надання до митного оформлення коносаменту жодним чином не обґрунтовують висновків про виявлені неточності та розбіжності у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах.

Подання митної декларації країни відправлення передбачено частиною третьою статті 53 МК України як додатковий документ, який може витребовуватись виключно якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, ненадання позивачем перекладу копії митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки надання такої не є обов`язковим на підтвердження митної вартості товару.

Окрім того, ТОВ «ТД «Тракторний Завод» з 2011 року на постійні основі здійснює діяльність щодо ввезення на митну територію України сільськогосподарської техніки, в тому числі і по контрактам з WEIFANG GREENMASTER MACHINERY CO., LTD. відтак, у відповідача була додаткова інформація щодо вартості товарів, які ввозились декларантом.

Відповідачем не обґрунтовано та не доведено, яким чином зазначення чи не зазначення умов поставки та оплати у митній декларації країни відправлення впливає на числові значення митної вартості товару, що підлягає митному оформленню.

Умови поставки товару були зазначені у зовнішньоекономічному контракті, додатках, в інвойсах та інших документах, які надані ТОВ «ТД «Тракторний Завод» відповідачу для здійснення митного оформлення товарів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Кодексу, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Рахунок-фактура (англ. invoice account, франц. facture, нім. Rechnung. Faktura. Handelsfaktura) вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому вказано суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використана як супровідний документ. Затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Згідно із загальносвітовою практикою рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також у рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якої здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Слід також вказати, що для здійснення митного оформлення товарів ТОВ «Торговий дім «Тракторний Завод» серед інших документів надано до митного органу митна декларація країни відправника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правові позиції, зокрема у справах №804/16980/14, №815/2013/15 про те, що основним методом визначення вартості митної продукції, яка ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод - за ціною договору (вартість операцій).

Кожен наступний метод використовують лише у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного Кодексу.

Слід також вказати, що митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а тому відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного митним органом розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою.

Водночас, при співставленні усіх наданих ТОВ «ТД «Тракторний завод» документів до митного оформлення слідує, що жодних розбіжностей, як указано в оскаржуваному рішенні, зокрема, щодо найменування товарів, їх кількості, комплектності та вартості немає і всі показники збігаються між собою.

За таких обставин, митний орган дійшов помилкового висновку про коригування митної вартості товару.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що декларантом подано всі наявні документи, які ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували ціну товарів, яка підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки, на які посилається митниця, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2019 року у справі №809/278/17.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Митним органом не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З урахуванням викладеного, спірне рішення прийняте Тернопільською митницею про коригування митної вартості товарів, є протиправним та підлягає скасуванню.

З таких обставин, рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UA403070/2024/000450, яка є предметом спору у цій справі, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Як зазначено у пунктів 8.1, 8.2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого 30 травня 2012 року наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2024/000450 зазначено такі ж причини для відмови у митному оформлені (випуску) товарів, як і у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року.

Оскільки судом скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року через його протиправність, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2024/000450 також підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод`у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 12074,13 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цих коштів на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод» (, місцезнаходження: 49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9) до Тернопільської митниці (, місцезнаходження: 46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд.38) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000288/1 від 13.11.2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2024/000450, видану Тернопільською митницею.

Стягнути з Тернопільської митниці (, місцезнаходження: 46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд.38) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Тракторний Завод» (, місцезнаходження: 49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12074,13 грн. (дванадцять тисяч сімдесят чотири гривні 13 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя: О.М. Турова