Справа № 140/4895/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4895/24 пров. № А/857/21044/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Глушка І.В., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/4895/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Андрусенко О.О.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог просила суд:

- визнати дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними, що полягають у невиконанні у повному обсязі рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 № 15 про перерахунок пенсії (щомісячного грошового утримання судді у відставці) - з 19.01.2022 і невиплаті всієї належної суми перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 19.01.2022 по лютий 2024 року включно відповідно до наведеного вище рішення органу ПФ України та пункту 4.10 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1, далі Порядок №22-1);

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області виконати у повному обсязі рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 №15 (про перерахунок пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) - з 19.01.2022 і виплатити всю належну суму перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці за період 19.01.2022 по лютий 2024 року включно, з урахуванням виплачених сум, а саме 280925,56 грн., на виконання п. 4.10 розділу IV Порядку №22-1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що є суддею у відставці і перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі № 140/25923/23, яке набрало законної сили 29.01.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) від 09.08.2023 о/р 15 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити позивачу з 19.01.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 26.07.2023 №391 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотковому співвідношенні 54% до суддівської винагороди. При цьому, суд у справі №140/25923/23 задовольнив позов частково, одночасно відмовивши у задоволенні позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ у Волинській області щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання за передчасністю таких вимог.

Позивач зазначила, що 25.03.2024 отримала перераховану в сторону збільшення виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці за березень 2024 року, однак суми перерахованих в сторону збільшення таких виплат за період з 19.01.2022 по лютий 2024 року включно ГУ ПФУ у Волинській області виплачено не було. Листом від 26.04.2024 №5963-5055/Л-02/8-0300/24 відповідач повідомив, що сума боргу на виконання рішення суду у справі №140/25923/23 за період з 19.01.2022 по 29.02.2024 становить 280925,56 грн. та буде виплачена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Не погоджуючись з такими діями ГУ ПФУ у Волинській області позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, із посиланням на невірне застосування норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи, вказує, що суд першої інстанції за наслідками розгляду позовних вимог, з врахуванням положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) мав би, з врахуванням такої обставини як невиплата внаслідок невиконання у повному обсязі рішення ГУ ПФУ в Житомирській області суми виплат за період з 19.01.22 р. по лютий 2024 р. включно, захистити порушене право у спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зокрема, мав зобов`язати відповідача виплатити суму боргу за вказаний вище період у визнаній останнім сумі.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 19.01.2022 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №140/25923/23, яке набрало законної сили 29.01.2024, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області, ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 09.08.2023 о/р НОМЕР_1 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 19.01.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 26.07.2023 №391 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотковому співвідношенні 54% до суддівської винагороди; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з рішення про перерахунок пенсії (довічного грошового утримання) від 12.02.2024 №15, ГУ ПФУ в Житомирській області виконало рішення суду від 24.11.2023 у справі №140/25923/23, здійснивши ОСОБА_1 з 19.01.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 26.07.2023 №391 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотковому співвідношенні 54% до суддівської винагороди, що також підтверджується листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 03.04.2024 №9203-6987/Л-02/8-0600/24, при цьому у вказаному листі зазначено, що після виконання рішення суду електронна пенсійна справа передана до ГУ ПФУ у Волинській області для здійснення виплати пенсії.

30.03.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій зазначила, що 25.03.2024 вона отримала на виконання рішення суду у справі №140/25923/23 перераховане в сторону збільшення щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за березень 2024 року, виплату решти коштів за період 19.01.2022 по лютий 2024 року включно не проведено, у звязку з чим просила повідомити про причини невиконання ГУ ПФУ у Волинській області рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 №15 у повному обсязі в частині перерахованих виплат з 19.01.2022 по лютий 2024 року включно.

Листом від 26.04.2024 №5963-5055/Л-02/8-0300/24 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що рішення суду у справі №140/25923/23 виконано в межах покладених зобов`язань; сума боргу на виконання вказаного рішення за період з 19.01.2022 по 29.02.2024 становить 280925,56 грн.; борги нараховані на виконання рішень судів обліковуються ГУ ПФУ у Волинській області в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронні пенсійні справи) та будуть виплачені в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Позивач, не погоджуючись з діями ГУ ПФУ у Волинській області, що полягають у невиконанні у повному обсязі рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 №15 про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.01.2022 і невиплаті всієї належної суми перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 19.01.2022 по лютий 2024 року включно відповідно до наведеного вище рішення органу ПФ України та п. 4.10 розділу IV Порядку №22-1, звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у межах своїх повноважень відповідач вчинив необхідні дії для повного виконання рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 №15, водночас невиконання на даний час такого рішення в частині виплати перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці зумовлено обставинами, які не залежать від відповідача чи його посадових осіб.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина перша та друга статті 46 Конституції України).

Відносини щодо порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульовано правовими нормами Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2; далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Пунктом 1 розділу III Порядку №3-1 встановлено, що приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 визначено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про те, що після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії; виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання особи).

В ході розгляду даної справи встановлено, що на виконання рішення суду від 24.11.2023 у справі №140/25923/23, ГУ ПФУ в Житомирській області здійснило позивачу з 19.01.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 26.07.2023 №391 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотковому співвідношенні 54% до суддівської винагороди, про що свідчить рішення від 12.02.2024 №15.

У свою чергу, ГУ ПФУ у Волинській області як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 з 01.03.2024 здійснює їй виплату перерахованого на виконання рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 №15 щомісячного довічного утримання судді у відставці, що не заперечує і позивач.

Як вбачається з розрахунку суми, що підлягає виплаті згідно рішення суду у справі №140/25923/23, невиплачена позивачу сума боргу за період з 19.01.2022 по 29.02.2024 становить 280925,56 грн., яка включена в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами пунктів 3, 4 статті 22 Бюджетного кодексу України, управління отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про державний бюджет України.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно з положеннями пунктів 20, 29 ч. 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону Про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.09.2009 за №897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1, далі Порядок №21-2), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм.

Тобто, виплати пенсій, щомісячного довічного утримання судді у відставці, здійснюються пенсійними органами виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат відповідач не має.

Отже, застосування органами Пенсійного фонду України положень порядку не обмежує право позивачки на отримання пенсійних виплат згідно з резолютивними частинами рішень суду, втім спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань, згідно постанови Уряду.

Нарахована позивачці сума заборгованості має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу ГУ ПФУ у Волинській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду».

Таким чином, головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня.

Також зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала чинності з 01.04.2021, впроваджено централізоване фінансування виплати пенсій/ щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від ГУ ПФУ у Волинській області.

Згідно з інформаційною довідкою ГУ ПФУ у Волинській області від 01.07.2024 №0300-05-7/38671 станом на 01.07.2024 до ГУ ПФУ у Волинській області надійшло 47175 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; на виконання рішень судів проведені нарахування на загальну суму ,49 грн. Борги нараховані на виконання рішень судів обліковуються Головним управлінням в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронні пенсійні справи) та виплачуються в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік» від 24.06.2023 №631 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік. На фінансування заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів передбачено кошти в сумі 360,00 млн.грн., які використані в повному обсязі. Станом на 01.01.2024, з врахуванням виділених бюджетних асигнувань, Головним управлінням погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 20.09.2020. Сума коштів на фінансування зазначених видатків буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік, який на сьогоднішній день не затверджено.

Апеляційний суд враховує, що факт наявності заборгованості відповідачем не заперечується. Проте, виплата нарахованої суми пенсійних виплат буде проведена за наявності відповідного бюджетного фінансування Пенсійним фондом України у порядку черговості.

Верховний Суд у постановах неодноразово зазначав, що не виконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися не виконанням судового рішення без поважних причин.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, задоволення позову у спосіб заявлений позивачем не буде відповідати вимогам справедливості, оскільки призведе до ситуації, коли, інші особи, які також мають право на виплату пенсії за рішеннями суду, що внесені до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою раніше ніж рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , отримають належні їм кошти зі ще більшою затримкою ніж позивач.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище обставини не можуть свідчити про наявність протиправних дій ГУ ПФУ у Волинській області, що полягають у невиконанні у повному обсязі рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 12.02.2024 № 15 та невиплаті всієї належної суми перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 19.01.2022 по лютий 2024 року включно у сумі 280925,56 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/4895/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
Т. В. Онишкевич