Справа № 620/3695/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/3695/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача Довбенко В.М.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» звернулась до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича щодо відкриття виконавчого провадження № 77166946 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2025;

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 11.02.2025;

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.02.2025;

визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича щодо винесення постанови про накладення штрафу від 19.03.2025;

скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2025, про стягнення виконавчого збору від 11.02.2025, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.02.2025, накладення штрафу від 19.03.2025;

зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження №77166946 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обгрунтування позову зазначив, що на виконання рішення суду позивачем 25.10.2023 було виготовлено та 27.10.2023 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за №33/45-694-У, про що було повідомлено відповідача. Звертає увагу суду, що ані самим позивачем у позовній заяві, ані рішенням суду від 24.08.2023, ані Державною службою України з надзвичайних ситуацій (розпорядник інформації за місцем роботи ОСОБА_1 ) не зазначені конкретні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Суд ухвалою від 08.05.2025 позовну заяву залишив без руху. В подальшому суд ухвалою від 21.03.2025 прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання 01 липня 2025 року о 11:00 год.

На адресу суду від представника відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №77166946 та відзив на позов, в якому він у задоволенні позову просив відмовити та наголосив, що рішення суду виконано боржником всупереч його резолютивній частині, а тому при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем не допущено, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючи на обставини, викладені в заявах по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов просив судовий розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечив, наголосивши на неправомірності дій позивача при складанні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

На виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №77166946, відкрите 11.02.2025, з виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2023, виданого у справі №620/8083/23 про зобов`язання Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлені сторонам виконавчого провадження, як це передбачено ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

На адресу Відділу боржником надіслано лист від 20.02.2025 №33/45-412, яким повідомлено про виконання рішення суду у справі №620/8083/23 шляхом виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення від 25.10.2023 №44/45-694-У, яку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та на адресу стягувача. Копію довідки та докази надсилання її на адресу ГУ ПФУ у Чернігівській області та ОСОБА_1 додано до листа.

У зв`язку з викладеним відповідач просив виконавче провадження закрити.

04.03.2025 до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 , якою повідомлено, що у довідці №33/45-694-У від 25.10.2023 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» на виконання вищевказаного рішення суду не вказано жодних додаткових видів грошового забезпечення, що суперечить резолютивній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/8083/23 від 24.08.2023, на яке виданий виконавчий документ.

19.03.2025 державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення суду внаслідок якої встановлено, що рішення не виконано, про що складено відповідний акт та за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн . Одночасно надано 10-дениий строк для виконання судового рішення.

28.03.2025 до відділу надійшло клопотання від боржника за вих. №33/45-619 від 24.03.2025, в якому стягувач надав повторні пояснення щодо виконання рішення та просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження №77166946.

У поданих поясненнях зазначив, що видачі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 (з метою виконання рішення суду) передувало направлення двох запитів до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, оскільки ТМО не є розпорядником інформації про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 . У відповідь на вказані звернення Державною службою України з надзвичайних ситуацій листом від 05.09.2023 №20-16644/201 повідомлено, що станом на 01.01.2023 за посадою, відповідною (аналогічною) посаді, яку займав ОСОБА_1 , основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавка за особливості проходження служби та премія, обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, не виплачувались.

Одночасно, 28.03.2025 до відділу Петренком М.І. подані заперечення щодо неправомірності виконання рішення Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» та 31.03.2025 державним виконавцем направлено вимогу боржнику надати пояснення щодо викладеної інформації у запереченні боржника.

07.04.2025 до відділу надійшли пояснення за вих. №33/45/-727 від 04.04.2025, в яких позивач повторно наголосив на виконанні рішення суду в повному обсязі та просив прийняти до уваги, що ані самим позивачем у позовній заяві, ані рішенням суду від 24.08.2023, ані Державною службою України з надзвичайних ситуацій (розпорядник інформації за місцем роботи ОСОБА_1 ) не зазначені конкретні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зважає на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 9 ціжї статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За приписами ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Військова частина НОМЕР_1 .

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги не повинні прийматись. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч. 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення законодавства свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Звертаючись до суду з даним позовом та надаючи свої пояснення в межах виконавчого провадження, позивач стверджує, що рішення Чернігівського окружного адміністративного у справі №620/8083/23 фактично виконано, оскільки на виконання рішення суду позивачем 25.10.2023 було виготовлено та 27.10.2023 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за № 33/45-694-У. При цьому, позивач наголошує, що ним було вжити всіх можливих заходів, зокрема, шляхом направлення відповідних запитів до ДСНС з метою отримання інформації про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.

Втім, з таким обґрунтуванням суд не погоджується та зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 у справі №620/8083/23 було зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

На виконання зазначеного позивачем видано довідку від 25.10.2023 № 33/45-694-У, в якій відсутні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

Тобто, рішення суду від 24.08.2023 у справі №620/8083/23 виконано боржником всупереч його резолютивній частині.

При цьому суд зауважує, що відсутність інформації щодо розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, не звільняє відповідача від обов`язку підготувати відповідну довідки із зазначенням таких відомостей, а отже і від вжиття заходів, спрямованих на отримання таких відомостей.

Щодо вжиття заходів, позивач посилається на лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 05.09.2023 №20-16644/201, відповідно до змісту якого, Державною службою України з надзвичайних ситуацій повідомлено, що основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавка за особливості проходження служби та премія, обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, не виплачувались.

Втім суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.03.2024 у зразковій справі №380/19324/23, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024, для перерахунку пенсії щомісячні надбавки, доплати та премія враховуються у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Тобто, лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 05.09.2023 №20-16644/201 не може бути підтвердженням того, що позивачем запитувалась інформація щодо розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, а є підтвердженням лише того, що надбавка за особливості проходження служби та премія, не обчислювалась із використанням прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2023 року, а тому і не виплачувалась.

Таким чином, твердження позивача про вжиття ним всіх можливих заходів свого підтвердження не знаходить.

Щодо посилань позивача на те, що на сьогоднішній день адміністративні функції з вчинення на користь ОСОБА_1 дій, які визначені у рішенні суду, перейшли до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Київській та Чернігівській областях, і саме цей орган і повинен вчинити визначені судовим рішенням дії, а ДУ «ТМО МВС України по Чернігів. обл.» втратила повноваження з розгляду звернень звільнених зі служби військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ про видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язання, які покладені на ТМО, в тому числі й судовими рішеннями, оскільки такі повноваження передано Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС), суд їх до уваги не приймає, оскільки такі твердження не підтверджені відповідним рішенням суду про заміну сторони у справі.

Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем не допущено, а тому підстави для їх скасування, як і до відсутні.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка Сергія Вікторовича, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області" (просп. Миру, 217, м.Чернігів, 14029, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп. Миру, 43,м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000, ).

Відповідач: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашко Сергій Вікторович (проспект Миру, буд. 43, м. Чернігів, 14000).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000, ).

Відповідач: Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003).

Третя особа - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 03 липня 2025 року.

Суддя Л.О. Житняк