Справа № 200/2708/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Справа№200/2708/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до наявного статусу та згідно висновків МСЕК за актами огляду від 07.09.2021 року № 393 та від 12.12.2024 року № 1265, позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, викликаного впливом іонізуючого випромінювання, аналогічно пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв`язку з чим, 11 березня 2024 року Донецькою обласною державною адміністрацією їй було видане відповідне посвідчення про право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ для осіб з інвалідністю, віднесених до 1-ї категорії, у тому числі і право на отримання пенсії по інвалідності згідно ч.3 ст. 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з визначенням та обчисленням її складових нарахувань згідно норм, встановлених чинним законодавством України. Позивач зауважила, що нарахування та виплата їй вищезазначеної пенсії по інвалідності здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач). Пенсію згідно ч.3 ст.54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ було призначено позивачу відповідачем на підставі її заяви від 22 січня 2025 року. Позивач зазначила, що при нарахуванні їй вищезазначеної пенсії до її складу разом з іншими нарахуваннями має входити також і державна пенсія, обчислення якої повинно відбуватися у обсязі не нижче від шести мінімальних пенсій за віком, як це передбачено нормами ч.3 ст.54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, а її загальний розмір згідно ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» № 2017-ІІІ від 05.10.2000 року, ст. 28 ч. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року № 4059-ІХ має становити 14166 грн., виходячи з - 2361 грн. (розмір мінімальної пенсії за віком у обсязі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначений у відповідності до норм ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік») х 6 (обсяг нарахування державної пенсії за ч.3 ст.54 Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року №230/96-ВР за встановленої їй 3-ої групи інвалідності) = 14166 грн. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що у дійсності нарахування цього складового елементу її пенсії по ІІІ групі інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи обчислюється відповідачем у значно меншому розмірі, аніж це передбачено чинним законодавством і фактичний розмір нарахованої державної пенсії позивача наразі становить 6077,69 грн. Позивач зауважила, що про це стало їй відомо під час ознайомлення з рішенням відповідача від 25.02.2025 року за № 17 про перерахунок її пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, а також одночасно і з іншими документами, розміщеними в її персональному електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Позивач зазначила, що таким чином, розмір та сума основного нарахування, яке входить до складу її пенсії, відповідає законодавчо встановленим критеріям, чим суттєво порушуються її Конституційні права на належний рівень соціального захисту внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого вона отримує пенсію у розмірі значно меншому від належного.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ з 01.10.2024 року. Відповідач зауважив, що відповідно до підпункту «б» пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, статті 63 Закону № 796 фінансування програм соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачені виплати шести мінімальних пенсій. Відповідно до статті 54 Закону № 796, в редакції Закону № 2249-VIII від 19.12.2017, не передбачено розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою нижче ніж: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком». З 01.07.2021 розміри мінімальної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень. Відповідач зазначив, що відповідно даних електронної пенсійної справи ОСОБА_1 пенсію обчислено наступним чином станом на дату звернення за перерахунком (09.01.2025): мінімальна пенсія інвалідам ЧАЕС (3700*1.14*1.197*1.0796*1,115) 6077,69 грн. Розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків 6077,69 грн. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа потерпілих ЧАЕС Постанова №112 п.5 170,82 грн. Місяць підвищення розміру пенсії 01.03.2025 розмір пенсії з надбавками 6248,51 грн. Відповідач зауважив, що на теперішній час відсутні зміни в законодавстві згідно з рішенням Конституційного Суду України за №1-з (ІІ)/2021 від 07.04.2021 у справі №3-333/2018 у зв`язку з чим, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідач також зазначив, що згідно пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). Відповідач наголосив на тому, що вищенаведеними нормами чинного законодавства, а саме вказаним Порядком № 22-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсії, в свою чергу позивач не зверталась з особистою заявою про перерахунок пенсії. Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи, рішення про відмову у перерахунку пенсії суб`єктом владних повноважень також прийнято не було. Таким чином, пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позивача було звільнено від сплати судового збору.

Про відкриття провадження у справі, сторони були належним чином повідомлені, відповідно до наявності у представника позивача адвоката Сокирка І.І. та відповідача реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 18.04.2025 та 13.05.2025 року, тобто сторони належним чином отримали копію ухвали про відкриття провадження по справі №200/2708/25.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області від 23.07.1999 є громадянкою України.

ОСОБА_1 була встановлена інвалідність 3 групи з 01.08.2021 (з 12.12.2024 безстроково) (захворювання визване впливом іонізуючого випромінювання аналогічно пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №369045; довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12-ААГ №772430 та посвідчення потерпілого від радіаційного випромінювання Категорії 1 серії НОМЕР_3 виданого Донецькою обласною державною адміністрацією, в посвідченні зазначено, що пред`явник посвідчення є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та у відповідності до наявної в матеріалах справи копії протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії (Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 30.08.2024 09:33, ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в графі «особливості» зазначено І категорія, потерпілі, інваліди внаслідок аварії на ЧАЕС.

22 січня 2025 року позивач звернулася із заявою до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796.

Як встановлено судом з наявної копії в матеріалах справи Перерахунку пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 28.01.2025. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Краматорськ) було прийнято рішення №17 про перерахунок пенсії у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дата перерахунку 22.01.2025, вид перерахунку перехід з виду на вид; особливості І категорія, потерпілі, інваліди внаслідок аварії на ЧАЕС. Група інвалідності, причина третя група, каліцтво/профзахворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, період встановлення інвалідності з 01.10.2024 довічно та призначено пенсію починаючи з 01.10.2024 року у розмірі 5621,66 грн., розраховану наступним чином мінімальна пенсія інвалідам ЧАЕС (3700*1,14*1,197*1,0796) 5450,84 грн. + додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС Постанова №112 п.5 170,82 грн.

З наявної копії в матеріалах справи Перерахунку пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 28.01.2025. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Краматорськ) було прийнято рішення №17 про перерахунок пенсії, умови призначення - ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дата перерахунку 22.01.2025, вид перерахунку перехід з виду на вид; особливості І категорія, потерпілі, інваліди внаслідок аварії на ЧАЕС. Група інвалідності, причина третя група, каліцтво/профзахворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, період встановлення інвалідності з 01.10.2024 довічно та призначено пенсію починаючи з 01.10.2024 року у розмірі 5621,66 грн., розраховану наступним чином мінімальна пенсія інвалідам ЧАЕС (3700*1,14*1,197*1,0796) 5450,84 грн. + додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС Постанова №112 п.5 170,82 грн.

З наявної копії в матеріалах справи Перерахунку пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 25.02.2025. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Краматорськ) було прийнято рішення №17 про перерахунок пенсії, умови призначення - ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дата перерахунку 01.03.2025, вид перерахунку індексація заробітку; особливості І категорія, потерпілі, інваліди внаслідок аварії на ЧАЕС. Група інвалідності, причина третя група, каліцтво/профзахворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, період встановлення інвалідності з 01.10.2024 довічно, перераховано пенсію починаючи з 01.03.2025 року у розмірі 6077,69 грн., розраховану наступним чином мінімальна пенсія інвалідам ЧАЕС (3700*1,14*1,197*1,0796*1,115) 6077,69 грн. + додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС Постанова №112 п.5 170,82 грн., розмір пенсії з надбавками 6248,51 грн.

Отже, вищенаведеним підтверджується, що позивача з 22.01.2025 року було переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796, оскільки ІІІ групу інвалідності пов`язаної з наслідками аварії на ЧАЕС встановлено з 01.10.2024, що підтверджується довідкою МСЕК 12 ААГ № 772430 від 12.12.2024.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом з урахуванням змінених позовних вимог у відповідності до заяви від 13.05.2025, просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу з 22 січня 2025 року державної пенсії по інвалідності за ч.3 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, меншому за шестикратний розмір мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування з 22 січня 2025 року державної пенсії по інвалідності позивачу за ч.3 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначеної у обсязі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат та виплатити недоплачені грошові суми цієї пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Стосовно спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем у цій справі, слід зазначити, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у свої постанові від 17.12.2024 у справі №240/588/24 Верховний Суд визначив наступні правові висновки:

«14. Предметом цієї справи є порядок застосування Закону №796-XII з урахуванням юридичної позиції Конституційного Суду України, висловленої у Рішенні від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, під час нарахування особі пенсії за цим Законом.

15. Приписами частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону №230/96-ВР, яка була чинною до внесення змін Законом №76-VIII, було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

16. 28.12.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" за №76-VIII, яким статтю 54 Закону №796-ХІ було викладено у редакції, згідно з якою умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань.

17. Змінивши підпунктом 13 пункту 4 розділу I Закону №76-VIII законодавче регулювання мінімальних розмірів державних пенсій, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені частиною четвертою статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.

18. Згодом, мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, було визначено в Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210 зі змінами (далі - Порядок №1210).

19. Згідно з підпунктом 1 пункту 11 Порядку №1210 мінімальний розмір пенсії становить: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

20. Тобто раніше визначений статтею 54 Закону №796-XII розмір пенсій було знижено.

21. Рішенням від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

22. Конституційний Суд України вирішив, що частина третя статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

23. За рішенням Конституційного Суду України, Верховній Раді України належало протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням (від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021).

24. За результатами виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України, з метою врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, мала прийняти не будь-який закон, а такий, що відповідає Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021.

25. 29.06.2021 Верховна Рада України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 прийняла Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" №1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, відповідно до якого статтю 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у новій редакції:

В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Саме на цю редакцію статті 54 Закону №796-XII послався відповідач, відмовляючи позивачці у перерахунку його пенсії, та суди, відмовляючи у задоволенні позову.

26. При цьому суди зазначили, що вказані законодавчі зміни є чинними, Конституційним Судом України не визнавались неконституційними, а тому вони мають виконуватись пенсійним органом під час обрахування розміру пенсії позивачці.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням судів, з огляду на таке.

27. Як убачається зі змісту статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону №1584-IX визначені розміри пенсій є нижчими, аніж були в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону №230/96-ВР.

28. Статтею 16 Конституції України визначено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

За змістом статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

29. У Рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституційний Суд України зауважив, що "скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Конституції України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

30. На виконання покладеного статтею 16 Конституції України на державу обов`язку Україна в особі законодавця ухвалила Закон №796-XII, у якому встановила загальний порядок реалізації права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створила єдиний порядок визначення, зокрема, соціального захисту потерпілих осіб.

Метою Закону №796-XII, що її визначено в частині першій статті 1 Закону №796-XII, є, зокрема, захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних із нею проблем медичного й соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. Згідно з частиною другою статті 1 Закону №796-XII державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, зокрема, на принципах пріоритету життя та здоров`я осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, їх соціального захисту, повного відшкодування їм шкоди.

Аналізуючи норми статті 54 Закону №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР, Суд дійшов висновку, що законодавець, ураховуючи спеціальний юридичний статус осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, на реалізацію статті 16 Конституції України установив у Законі № 796-XII саме мінімальні розміри державної пенсії для осіб із інвалідністю, щодо яких встановлено причиновий зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою як гарантію їх соціального захисту.

31. Покладення Конституцією України на державу обов`язку захищати осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказує на особливий статус таких осіб у контексті їх соціального захисту та охорони здоров`я, а відтак - обумовлює посилений їх соціальний захист.

32. У Рішенні від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України, здійснивши порівняльний аналіз частини четвертої статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР та пунктів 11, 12 Порядку №1210, дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України визначив істотно менші мінімальні розміри державної пенсії особам, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-XII, ніж їх було гарантовано на законодавчому рівні частиною четвертою цієї статті Закону № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР. Водночас приписи статей 3, 16, 50 Конституції України у їх взаємозв`язку зобов`язують державу за будь-яких обставин забезпечити особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причиновий зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посилений соціальний захист, реалізацію їх права на відшкодування завданої шкоди здоров`ю.

33. Конституційний Суд України виходив із того, що держава може змінювати законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте в разі зміни такого регулювання вона не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено.

34. Однак держава в особі Кабінету Міністрів України визначила у Порядку №1210 мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах істотно менших, ніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР, знівелювавши саму сутність визначених статтями 3, 16, 50 Конституції України прав та гарантій, що фактично є недодержанням державою свого позитивного обов`язку забезпечувати цю категорію осіб гарантованим рівнем соціального захисту.

35. Також у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які втратили здоров`я внаслідок того, що держава свого часу зобов`язала їх взяти участь у подоланні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - катастрофи планетарного масштабу, та які зазнали інвалідності внаслідок таких дій, а також перед особами з інвалідністю з числа потерпілих від цієї катастрофи не мають залежати від фінансових можливостей держави та її економічного становища.

36. Конституційний Суд України у Рішенні від 03.04.2024 № 4-р(І)/2024 дійшов висновку, що пенсія за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається особам виходячи з імперативних вимог Конституції України як особлива форма відшкодування завданої їм шкоди та є такою, що не може бути скасованою чи зменшеною, поставленою в залежність від наявних фінансових ресурсів чи будь-яких інших обставин. Скасування, обмеження або зменшення пенсії для осіб з інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призведе до порушення сутнісного змісту конституційних засад, якими людське життя та здоров`я визнано найвищими соціальними цінностями. Частиною третьою статті 54 Закону № 796-XII вчергове порушено належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.

У цьому Рішенні Конституційний Суд України за результатом посутнього аналізу статей 3, 16, 50 Конституції України, Рішення від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 констатує, що Верховна Рада України Законом №1584-IX повторно запровадила правове регулювання з тим самим недоліком, а саме визначила у частині третій статті 54 Закону № 796-XII мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах менших, ніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 №230/96-ВР.

37. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24, прийнявши до уваги зазначені висновки Конституційного Суду України та здійснивши аналіз статті 54 Закону №796-XII в редакції Закону №1584-IX, дійшов висновку, що незважаючи на те, що формально законодавець виконав рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 (щодо повноваження уряду право визначати розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), проте встановлені нові розміри пенсій є суттєво меншими, аніж їх було гарантовано Законом №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР. Прийняттям Закону №1584-IX не досягаються всупереч рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 мінімальні гарантії у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

38. Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди під час розгляду конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Пряме застосування Конституції у поєднанні з принципом її верховенства над іншими правовими актами неминуче передбачає правомочність судів відмовитись від застосування будь-якого правового акта, який вони визначають як неконституційний в цілому або в частині.

39. Змінюючи законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено. Така позиція була висловлена у Рішенні Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 і має бути застосована судами під час вирішення подібних спорів.

40. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

41. Як вже було зазначено вище, у пункті 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 приписано Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796 у редакції Закону №76 щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

42. Окремо Конституційний Суд України зауважив, що у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону №796 у редакції Закону №76 щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.

43. Крім того, у Рішенні від 03.04.2024 у справі №4-р(І)/2024 Конституційний Суд України зазначив, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

44. Ключовим для правильного вирішення цієї справи і з`ясування питання про застосування норми закону є визначення, чи виконане Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, і застосування редакції Закону, що відповідає цьому Рішенню.

Враховуючи наведені вище висновки, до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР, як на це вказав Конституційний Суд України у вказаному Рішенні.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24 та Верховним Судом у постановах від 17.04.2024 у справі №460/20412/23, від 15.05.2024 у справі №400/12171/21, від 02.10.2024 у справі №400/5534/23, від 02.10.2024 у справі №240/955/24, від 08.10.2024 у справі №240/1189/24.».

Слід зауважити, що в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, суд не вбачає підстав для відступу від зазначених правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2024 року по справі №240/588/24.

Відповідач зазначив у своєму відзиві на позовну заяву: - «На теперішній час відсутні зміни в законодавстві згідно з рішенням Конституційного Суду України за №1-з (ІІ)/2021 від 07.04.2021 у справі №3-333/2018 у зв`язку з чим, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.».

Варто зазначити, що відповідач у своєму відзиві також зазначає наступне, що: - « ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796) з 01.10.2024.».

В свою чергу, судом також встановлено, що розмір пенсії позивача відповідно до наявної в матеріалах справи копії Перерахунку пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 28.01.2025 17:21, становить з 01.10.2024 року Мінімальна пенсія інвалідам ЧАЕС (3700 * 1.14 * 1.197*1,0796) 5450,84 грн.; додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС Пост. №112 п.5 170.82 грн.; разом 5621,66 грн.

В даному випадку слід зауважити, що перерахунок пенсії позивача у відповідності до приписів ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» був проведений з 01.10.2024 року, що також підтверджується довідкою про доходи позивача, в якій зазначено, що вона з жовтня 2024 по лютий 2025 року отримувала пенсію у розмірі 5621,66 грн. (довідку сформовано станом на 19.03.2025 року).

Відповідно до приписів ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено, зокрема, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривні.

Отже, з урахуванням наведеного мінімальна пенсія по ІІІ групі інвалідності, має становити 2361,00 грн. х 6 = 14 166,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було протиправно зменшено розмір пенсії виходячи із шести мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2024 року (тобто з часу проведеного перерахунку).

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії у відповідності до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2024 року у розмірі меншому за шестикратний розмір мінімальної пенсії за віком, та як похідна вимога, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за період з 01.10.2024 року згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2025 року позивача було звільнено від сплати судового збору, таким чином судові витрати по цій справі відшкодуванню не підлягають.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Свободи, буд.3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії у відповідності до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.10.2024 року у розмірі меншому за шестикратний розмір мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за період з 01.10.2024 року згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком; провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком.

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець