Справа № 480/122/25
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 червня 2025 року Справа № 480/122/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника відповідача - Назарової І.С.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якій просить:
1. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Олександра Шевчука №256 від 25.12.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким оперуповноваженого відділу оперативних розробок Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
2. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Олександра Шевчука № 407 о/с від 25.12.2024 «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції.
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу оперативних розробок Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 26.12.2024.
4. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу з 26.12.2024 по день ухвалення рішення.
5. Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.
Ухвалою суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання, яке відкладалося з метою недопущення загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів внаслідок оголошення "Повітряної тривоги" на території Сумської областi .
Представник позивача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просить зупинити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України (т.2, а.с.150-151) до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 з 25.01.2025р., на яку він був призваний по мобілізації на час воєнного стану.
Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце його проведення, подав заяву про проведення засідання у його відсутність (т.2, а.с.150).
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечувала.
Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи представника позивача щодо необхідності зупинення провадження у справі, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
За змістом вказаної норми умовою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Згідно з пунктом другим вищевказаного Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, та продовжений до теперішнього часу.
Згідно з пунктом 2 вказаного указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону № 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.
Конструкція пункту 5 частини першої статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Згідно зі ст. 26 Закону №389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
З аналізу ст. 26 Закону №389-VIII слідує, що здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.
З доданих до клопотання про зупинення провадження у справі документів вбачається, що згідно з витягом із наказу №24 від 23.01.2025р. командира ВЧ НОМЕР_2 , молодшого лейтенанта призваного по мобілізації під час дії воєнного стану ОСОБА_1 , офіцера резерву взводу офіцерів резерву 307 запасної роти ВЧ НОМЕР_2 призначеного наказом Начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від « 21» січня 2025 року №16 на посаду начальника групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової ВЧ НОМЕР_1 вважати таким, що « 23» січня 2025 року справи та посаду здав та вибув до нового місця проходження служби АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом із наказу № 16 від 21.01.2025 начальника регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено до НОМЕР_3 окремої Бригади ТРО регіонального управління сил ТРО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сил ТРО Збройних сил України - начальником групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень НОМЕР_4 окремого батальйону ТРО.
Відповідно до довідки № 1502/1628 від 21.05.2025 ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 25.01.2025.
Відтак, суд не заперечує, що позивач на момент розгляду питання щодо зупинення провадження у справі перебуває у складі ЗСУ у військовій частині, переведеній на воєнний стан.
Разом з тим, слід відмітити, що обов`язковою умовою зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість її розгляду до настання певних подій та, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частиною першою першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Реалізація завдання адміністративного судочинства, визначеного статтею 2 КАС України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права неможливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи є докази представництва інтересів позивача його представником адвокатом Маховиком Р.В. з моменту відкриття провадження у ній, тобто з 07.01.2025р. (т.1, а.с.14-15), який надавав і продовжує надавати Горбачову Ю.О. професійну правничу допомогу згідно з відповідним договором, що свідчить про наявність можливості належним чином виконувати процесуальні обов`язки у справі.
Згідно з частиною четвертою статті 59 КАС повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Проте, у цій ситуації входження позивача до складу військових формувань України, які переведені на воєнний стан, не підтверджує наявність суттєвих перешкод для повного та об`єктивного розгляду цієї справи, оскільки Горбачов Ю.О. реалізував у цій справі своє право користуватися професійною правничою допомогою послугами адвоката, який приймає участь у судових засіданнях у справі.
Отже, конституційне право людини на судовий захист не є обмеженим під час розгляду цієї справи, оскільки зібрані на момент подання відповідного клопотання докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а позивач має представника у ній, а тому суд вважає, що підстави для задоволення клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі відсутні.
Тобто випадку зупинення провадження у справі лише слугуватиме затягуванню процесу та розумності строку розгляду справи, визначеного КАС України, а тому суд відмовляє у задоволення клопотання представника позивача.
Керуючись ст.ст. 236, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі - відмовити.
Надіслати копії ухвали учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 01.07.2025 р.

Суддя О.О. Осіпова