Справа № 466/4963/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4963/25
Провадження № 2-а/466/150/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Якубів І.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

26.05.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4706979 від 11.05.2025 на нього за ч. 4 ст. 122КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що постановою серії ЕНА №4706979 від 11.05.2025 інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенантом поліції Ридош А.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення дозволеної швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті у с. Ков`ярі,яка зафіксована лазерним пристроєм Trucam LTI 20/20ТС та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Із зазначеною постановою не погоджується, вказує, що постанова винесена без повного дослідження усіх обставин справи, що прилад Trucam LTI 20/20ТС за допомогою якого поліцейським вимірювалась швидкість керованого ним 11.05.2025 транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 за допомогою якого виявлено порушення ним на автодорозі М06 Київ-Чоп на 557км у с. Ков`ярі п. 12.4 ПДР України ПДР України, не був зафіксований стаціонарно, а використовувався поліцейським з рук, відтак результати вимірювання швидкості - 111 км/год необґрунтовані. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с.21).

11.06.2025 року представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області подав відзив на позовну заяву. Зазначив, що позивач керуючи транспортним засобом рухався в населеному пункті зі швидкістю 111 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год, що чітко зафіксовано на відповідному приладі TruCam, відтак здійснив грубе порушення ПДР, яке, потенційно, могло б призвести до настання негативних наслідків для суспільства, а саме скоєння ДТП. Відтак, Інспектор керуючись нормами чиннного законодавства, наявними доказами та власною дискрецією виніс абсолютно законну та правомірну постанову.

Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

03.06.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в якому зазначає, що матеріали фото та відео фіксації вчиненого ним, на думку відповідача, адміністративного правопорушення є неналежними доказами у справі оскільки такі не містять даних, що саме авто яким він керував (д.н.з. НОМЕР_1 ) зафіксоване приладом TruCam LTI 20/20 ТС (серійний номер 000584), як таке, що рухалось з перевищенням допустимого швидкісного режиму. Зокрема, з наданих на його запит про доступ до публічної інформації Управлінням патрульної поліції у Львівській області фото та відео матеріалів, на основі яких винесено постанову про адміністративне правопорушення від 11.05.2025 серії ЕНА № 4706979, неможливо встановити ні колір, ні марку, ні державний номерний знак авто, перевищення швидкості якого зафіксовано.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в поданому відзиві просив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 2КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч. 1 ст. 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн., за те, що 11.05.2025 року близько 17 год. 02 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 557км (с. Ков`ярі) позивач керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більш, як на 50 км/год, а саме рухався в населеному пункті зі швидкістю 111 км/год, чим перевищив швидкість на 61км/год., тим самим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, про що складено постанову серії ЕНА №4706979 від 11.05.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

Згідно п. 11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001року№1306 (далі - ПДР).

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Разом з тим, п. 1.9 ПДР України зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 12 ПДР, а саме п. 12.1 ПДР визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Загальні обмеження швидкості, зокрема п. 12.4 ПДР, поширюється на всю територію України. У населених пунктах, рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за, в тому числі, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4706979 від 11.05.2025 вбачається, що 11.05.2025 року близько 17 год. 02 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 557км (с. Ков`ярі) ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більш, як на 50 км/год, а саме рухався в населеному пункті зі швидкістю 111 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП Інспектор Управління Ридош Артур Володимирович виніс постанову за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості Trucam LTI 20/20 TC000584.

Позивач факт порушення ним 11.05.2024 ПДР України заперечив, мотивуючи в основному тим, що прилад за допомогою якого виявлено порушення ним п. 12.4 ПДР України, а саме лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCFV LTI20/20 №000584, який у розумінні положень ст.. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації порушень, не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, яким і здійснювалось вимірювання швидкості, що могло вплинути на результати вимірювання швидкості керованого 11.05.2025 о 17 год. 02 хв. ним транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зокрема, з наданого відповідачем фото та відео матеріалів, на основі яких винесено постанову про адміністративне правопорушення від 11.05.2025 серії ЕНА № 4706979, неможливо встановити ні колір, ні марку, ні державний номерний знак авто, перевищення швидкості якого зафіксовано.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує законність дій інспектора при винесенні постанови, а також законність застосування приладу вимірювання швидкості руху у ручному режимі.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без належних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, ОСОБА_1 .

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і т.і.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1-2 ст.7 КУпАП ); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Системний аналіз наведених норм наводить на висновок про те, що встановлення цих ключових обставин посадовою особою здійснюється на підставі дослідження відповідних доказів.

Разом з тим, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи сталу прецедентну практику Європейського суду з прав Людини при розгляді справи про адміністративне правопорушення тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого (див. Рішення ЄСПЛ у справах Надточій проти України від 15 травня 2008 року (Заява № 7460/03); Salabiaku проти Франції від 07 жовтня 1988 року (Заява №10519/83).

Таким чином саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень використовуючи свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, повинен зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданого відповідачем фото та відео матеріалів, на основі яких винесено постанову про адміністративне правопорушення від 11.05.2025 серії ЕНА № 4706979, неможливо встановити ні колір, ні марку, ні державний номерний знак авто, перевищення швидкості якого зафіксовано.

Сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу, події правопорушення та вини позивача у його вчиненні.

За таких обставин, вважаю, що оскаржувана постанова винесена без належних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, ОСОБА_1 .

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача, як з суб`єкта владних повноважень, Управління патрульної поліції у Львівській області слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір, який ним було сплачено при поданні позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,9, 76, 77, 139, 229, 241-246, 205, 250, 255, 272, 286, 293,295 КАС України,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4706979 від 11 травня 2025р.,яка винесена інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Львівській області лейтенантом поліції Ридош А.В., про накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Провадження по адміністративній справи про вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, Департамент патрульної поліції, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19, код ЄДРПОУ .

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.06.2025.

Суддя В. В. Свірідова