Справа № 497/1432/25
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1432/25
Провадження № 2-а/497/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Алієва А.Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року вказану справу надіслано до Болградського районного суду Одеської області за підсудністю (а.с.22), яка фактично отримана поштовим листом 24.06.2025 року (а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою через свого представника ОСОБА_2 через систему «Електронний суд», якою просить:

-поновити пропущений строк на оскарження постанови №678 від 21 травня 2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ;

-визнати неправомірною та скасувати постанову №678 від 21.05.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ;

-стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 , судові витрати.

В обґрунтування позову представник зазначає, що 23 травня 2025 року, позивач дізналася про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі-Відповідач) склав відносно неї, позивача Постанову № 678 від 21 травня 2024 року (надалі Постанова). На підставі зазначеної Постанови, Позивач була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн за нібито вчинене порушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Вважаю, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Про існування постанови, яка оскаржується, позивач дізналася 23.05.2025 року від виконавчої служби, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №77984581.

У присутності Позивача постанова не складалася, про місце і час розгляду справи її не повідомляли. Відповідачем не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Також звертає увагу, що частиною 2 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач не притягалася до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. На момент винесення оскаржуваної постанови не було постанов, що набрали законної сили про притягнення позивача до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

А тому вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою від 24.06.2025 року відкрито провадження за даним позовом та призначено до судового розгляду на 09:00 годину 04.07.2025 року (а.с.31-32), про що повідомлено сторін по справі (а.с.33).

Цією ухвалою судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 надати до суду у строк до 30.06.2025 року: письмовий відзив, матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 за частиною 2 статті 210-1 КУпАП (постанова №678 від 21.05.2024 року).

В судове засідання 04.07.2025 року сторони не прибули.

Позивач не прибула.

Представник позивача через систему Електронний суд надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність і у відсутність позивача (а.с.34-35).

Відповідач в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Ухвалу суду від 24.06.2025 року в частині надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не виконав, матеріали справи не надав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Виноградівка Болградського (колишній Тарутинський) район Одеської області, є громадянкою України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

21 травня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_4 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 678 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14-16).

Зі змісту постанови вбачається, що « …. 20 травня 2024 року, була проведена перевірка та складений Акт перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у СФГ «КАПСАМУН», код ЄДРГІОУ 25039262.

За результатами проведеної перевірки був складений Протокол про адміністративне правопорушення № 678 від 20.05.2024 року,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 678 від 20.05.2024 року встановлено, що гр. ОСОБА_5 в умовах особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», будучи керівником СФГ «КАПСАМУН» та особою, відповідальною за ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, не в повній мірі організувала військовий облік, не забезпечила ведення персонального обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та своєчасне подання відомостей про таких осіб до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Своїми діями гр. ОСОБА_6 , під час дії особливого періоду, порушила вимоги пункту 5 статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232 -XII (зі змінами), а також п.40, абз.2, 3 п.46 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 2 статті 210-1 КУпАП…».

При цьому у вказаній постанові наявне посилання Відповідно на частину 1 статті 8 КУпАП, яка передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Також відповідно до статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Складаючи дану постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 підтверджує, що адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_6 вчинено 20.05.2024 року до набрання чинності змін до КУпАП, які посилюють відповідальність особи, а тому вона підлягає відповідальності за попередньою редакцією закону.

Разом з цим, суд дійшов до висновку про помилковість такого твердження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Законом України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 9 травня 2024 року №3696-IX, який набрав чинності від 19.05.2024 (а.с.36) стаття 210-1 КУпАП викладена в наступній редакції:

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Попередня редакція цієї статті мала наступний зміст:

Стаття 210-1. Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Т.в.о.начальника Болградського РВП ГУНП в Одеській області Градінар С.Р. в постанові від 21.05.2025 року №678 притягує до відповідальності ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене 20.05.2025 року правопорушення, виявлене за результатами проведеної перевірки та складення акту перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у СФГ «Капсамун», .

При цьому стверджує про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, яка нібито «…поза сумнівом доводиться його поясненнями та доказами, які містяться в матеріалах справи».

Суд прийшов до переконання, що т.в.о. начальника Болградського РВП ГУНП в Одеській області Градінар С.Р. притягнув до відповідальності ОСОБА_1 за ст.201-1 ч.2 КУпАП, в редакції яка втратила чинність станом на 19.05.2025 року.

Відповідачем на ухвалу суду про відкриття провадження не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не надано відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити усі докази, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Порядку), організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.

Пунктом 40 Порядку передбачено, щорічно до 25 січня (станом на 1 січня) списки персонального військового обліку та відомості оперативного обліку підписуються керівником державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, а також особою, відповідальною за ведення військового обліку, та реєструються в установленому порядку в службі діловодства таких органів, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 46 Порядку, особи, відповідальні за ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, у визначені графіком звіряння строки прибувають до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для проведення звіряння даних списків персонального військового обліку (копій їх військово- облікових документів) з обліковими документами районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які працюють (навчаються) в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, з обліковими даними документів районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що розташовані на території інших адміністративно-територіальних одиниць, здійснюється шляхом надсилання У двох примірниках витягів із списків персонального військового обліку, а також копій військово-облікових документів до таких районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно пункту 87 Порядку, посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за неподання до районних (міських) територіальних центрів комплектування га соціальної підтримки списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць, за прийняття на роботу призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не перебувають на військовому обліку, незабезпечення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти, призовні дільниці, несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.

З постанови, яка досліджена судом слідує, що 20 травня 2024 року, була проведена перевірка та складений Акт перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у СФГ «КАПСАМУН», код ЄДРГІОУ 25039262. За результатами проведеної перевірки був складений Протокол про адміністративне правопорушення № 678 від 20.05.2024 року.

Втім суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надано не було, а тому суд не спроможний надати оцінку зазначеному акту, протоколу, тощо.

Також суд не зміг перевірити доводи позивача в частині повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та чи виконано суб`єктом владних повноважень належним чином обов`язок для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянув т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 і він же наклав адміністративне стягнення відносно позивача (а.с.14-16).

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно із ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів, наявне лише посилання виключно на протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, що позбавляє суд можливості встановити в його діях склад правопорушення.

Також суду не надано доказів, що уповноваженими особами перевірено функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку та не являється порушником військового обліку. Інформація про його місце реєстрації та проживання наявна в інформаційній базі даних, номер телефону, тощо

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності №678 від 21.05.2024 року за ч.2 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, встановлені обставини у сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова. Однак постанова є предметом оскарження між сторонами та не може розглядатись як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки відповідачем не надано жодного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, та взагалі не надано заперечень щодо позову.

Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

При поданні даного позову до суду позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на подачу вказаного позову.

Про існування постанови, яка оскаржується, позивач дізналася 23.05.2025 року від виконавчої служби, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №77984581.

Згідно доданої до позовної заяви копії постанови заступника начальника відділу Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Міхайленко Т.Ю. слідує, що виконавче провадження №77984581 відкрито 08.05.2025 року на підставі постанови №678 виданої 21.05.2024 року ТЦК ІНФОРМАЦІЯ_7 майором ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 10200.00 гривень (а.с.17), яка була надіслана позивачу поштовим листом (а.с.18).

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на відсутність доказів належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП, відсутність доказів вручення своєчасно позивачу оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення пропущено строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

Щодо стягнення судових витрат:

В позовній заяві позивачем та представником зазначено, що судові витрати, які були витрачені з боку Позивача при зверненні до суду із даною позовною заявою, складають із суми витрат на правничу правову допомогу в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень, які Позивач зобов`язалась сплатити адвокату протягом 3-х днів з дня винесення остаточного рішення по справі, але в будь-якому разі не пізніше 31 грудня 2025 року, що підтверджуються відповідними доказами, які будуть надані в першому судовому засіданні, або у продовж 5 днів після ухвалення рішення суду. Інших судових витрат в ході розгляду справи Позивач нести не планує.

Станом на час прийняття судом даного рішення, такі докази надані не були.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 N 3674-VI, відповідно до частин 1 та 2 статті 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі N 543/775/17, у якій відступлено від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.12.2016, згідно із якою за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, сплаті не підлягає.

Зокрема, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, Великою Палатою Верховного Суду вказано на те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір, яка передбачає, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3028 грн.

Тобто, за звернення до Болградського районного суду Одеської області з даною позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 605.60 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 605.60 гривень (а.с.4), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 605.50 гривень

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду з вказаним позовом.

Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 № 678 від 21.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за частиною 2 статті 210-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати:

-605.60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) зі сплати судового збору за подання позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_3

Представник позивача Алієв Айдин Тапдигалі Огли: АДРЕСА_4 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 , тел. НОМЕР_3

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області: АДРЕСА_5 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_9

Суддя С.В.Кодінцева