Справа № 463/1413/25
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

01 липня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Білоуса Ю.Б.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №463/1413/25, провадження 2-а/463/37/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Львівській області ДПП, Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №463/1413/25, провадження 2-а/463/37/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Львівській області ДПП, Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Просить: ухвалити додаткове судове рішення, у якому додатково стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачені судові збори у розмірі 3754,6 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят чотири гривні, 60 копійок).

Заяву мотивує тим, що 26 травня 2025 року Личаківським районним судом м. Львова у справі №463/1413/25 було прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, поданого до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (УПП ДПП) та Департаменту патрульної поліції (ДПП). Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3094634 від 20.09.2024 скасовано.

Однією з позовних вимог у позовній заяві поданої 13.02.25 була прохання повернути всі судові витрати, понесені при оскарженні постанови серії ЕНА №3094634 від «20» вересня 2024 р. Ці витрати становили 5055,34 грн, з яких 4965,4 грн судові збори · подання позовної заяви до Личаківського районного суду (30.09.24) 605,6 грн.; · подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного суду (8.12.24) 1453,2 грн.; · подання позовної заяви до Личаківського районного суду (13.02.25) 484,48 грн.; · подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного суду (5.03.25) 2422,4 грн., та 89,94 грн. сервісні збори.

Розподіл судових витрат у цьому рішенні було здійснено наступним чином.

Витрати, понесені при поданні позовної заяви 30.09.24 (605,6 грн.) та апеляційної скарги 8.12.24 (1453,2 грн.) у рішенні суду не підлягають до задоволення у зв`язку з тим, що вони не ґрунтуються на законності.

Витрати, понесені при поданні позовної заяви 13.02.25 у розмірі 484,48 грн. стягується за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь Позивача, а витрати понесені при поданні апеляційної скарги лише у розмірі 726,60 грн., мотивуючи це тим, що апеляційна скарга подана на рішення суду (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви). Таким чином, суд першої інстанції аргументує що «Позивачем при поданні апеляційної скарги мав бути сплачений судовий збір в розмірі 726,60 грн., а не 2422,40 грн. При цьому, питання про повернення надміру сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору в розмірі 1 695,80 грн. підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції заклопотанням позивача на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір»». Сума 1695,80 грн. визнана надміру сплаченим судовим збором.

У позовній заяві поданій 13.02.25 було викладено аргументи, чому заявлено вимогу про повернення витрат понесених при поданні позовної заяви 30.09.24 та апеляційної скарги 8.12.24, а саме виникнення правової колізії, через те, що мною було подано позов до неналежного відповідача. Причиною її виникнення є те, що суд першої інстанції мав повідомити про зміну неналежного відповідача, або ж зробити це з власної ініціативи перед прийняттям рішення по справі. Апеляційний суд при цьому теж не міг належно вирішити справу, тобто не міг змінити відповідача. Тому вважаю, що це справедливо повернути мені ці витрати 2058,8 грн. = 605,6 грн.+1453,2 грн. Ці витрати покладаються на мене у зв`язку з тією правовою колізією, що виникла з неправильних процесуальних дій суду у справі №463/9189/24, а тому повинні бути повернуті мені. У рішенні суду по справі №463/1413/25 від 26 травня 2025 року оцінки неправомірності цих процесуальних дій та їх наслідків не проведено.

11.06.2025 р. до Восьмого апеляційного адміністративного суду подано заяву про повернення надміру сплаченого судового збору з проханням повернути такий у розмірі 1695,80 грн. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 р. мені відмовлено у задоволенні цієї заяви з наступним обґрунтуванням: «Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, колегія суддів дійшла («висновку і,», примітка) звертає увагу на те, що в разі задоволенні позову стягуються всі судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, понесені позивачем під час розгляду справи. При цьому, розподіл таких витрат повинен проводити суд, який ухвалив рішення про задоволення позовних вимог по суті спору. Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянтом сплачено судовий збір в розмірі, що встановлений чинним законодавством, відтак відсутні підстави для повернення судового збору, через що подана заява про повернення судового збору задоволенню не підлягає.». Апеляційним судом зазначено: «Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, відповідно до якої, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Перевіривши матеріали апеляційної скарги суддя встановив, що її подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», а тому при обрахунку суми судового збору застосовується коефіцієнт 0,8. Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2422,40 грн.». Таким чином, судові витрати у розмірі 1695,80 грн. слід додатково стягнути з Відповідача.

З урахуванням наведених обставин позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку просить задовольнити.

Позивач в судовому засіданні подану заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду були повідомлені належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч.3 ст.252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, а також матеріали адміністративної справи №463/1413/25, провадження 2-а/463/37/25, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до положень ч.1-2 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 26.05.2025 року у справі №463/1413/25, Провадження №2-а/463/37/25, вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3094634 від 20.09.2024 року, якою до ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, - скасувати, а справу провадженням закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,00 (одна тисяча двісті одинадцять гривень нуль копійок) гривень.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного судового рішення при ухваленні такого судом в порядку ст.132,139 КАС України було вирішено питання про долю судових витрат.

Зокрема, у судовому рішенні зазначено про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем ставиться вимога про компенсацію судових витрат в сумі 5055,34 грн.

Однак суд не може погодитися з вимогами даної заяви цілковито, оскільки така ґрунтується на помилкових твердженнях Позивача, з огляду у на наступне.

Позивачем при поданні первісного позову був сплачений судовий збір у розмірі 605,60грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова (головуюча-суддя Ціпивко І.І., справа №463/9189/24) було відмовлено у задоволенні позовних вимог, та вирішено питання судових витрат шляхом залишення таких за Позивачем в силу вимог ст. 139 КАС України.

В подальшому Позивачем було подано апеляційну скаргу на дане рішення та сплачено судовий збір у розмірі 1453,20грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025року апеляційна скарга ОСОБА_1 , була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі ст. 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Отже, вимоги заяви Позивача про компенсацію судових витрат в цій частині не ґрунтуються на законності і не підлягають до задоволення.

Щодо компенсації іншої частини судових витрат Позивача то такі, на переконання суду, підлягають до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Так, при поданні повторного адміністративного позову до суду першої інстанції (шляхом підсистеми Електронний суд) Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 484,40грн., що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

В подальшому, Позивач не погодився з позицією суду першої інстанції у відмові у відкритті провадження та оскаржив таку ухвалу, подавши апеляційну скаргу сплативши при тому судовий збір в розмірі 2422,40грн.

Однак згідно положень Законом України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду судовий збір у 2025 році справляється у такому розмірі: при поданні - апеляційної скарги на рішення суду, 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто: 484,40*150%=726,60грн.

Отже Позивачем при поданні апеляційної скарги мав бути сплачений судовий збір в розмір 726,60грн., а не 2422,40грн.

При цьому, питання про повернення надміру сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору в розмірі 1 695,80 грн. підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції за клопотанням позивача на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи зазначене суд погоджується з вимогою Позивача про компенсацію судових витрати в частині, а саме: 484,40 +726,60=1211грн.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 26.05.2025 року у справі №463/1413/25, Провадження №2-а/463/37/25, набрало законної сили у встановленому законом порядку 06.06.2025 року, та сторонами не оскаржувалось.

Зважаючи на те, що у рішенні суду від 26.05.2025 року у справі №463/1413/25, Провадження №2-а/463/37/25, вирішено питання про судові витрати, долю яких позивач ОСОБА_1 просить повторно вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення, то суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

А тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.252 КАС України, суд ,-

постановив:

В заяві ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №463/1413/25, провадження 2-а/463/37/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Львівській області ДПП, Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.295,297 КАС України.

Суддя: Білоус Ю. Б.