Справа № 456/1773/25
Суддя: Писарев О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1773/25
Провадження № 2-а/456/49/2025
РІШЕННЯ

іменем України

03 липня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Писарева О.Ю.,

при секретарі судового засідання Стасів О.Я.,

з участю представника позивача адвоката Климчук А.В.,

представника відповідача Ільницької М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача):

Представник позивача Климчук Анастасія Володимирівна звернулась до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №462/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.; скасувати накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. на підставі постанови №462/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 березня 2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 відносно позивача була винесена постанова № 462/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до приписів зазначеної постанови, відносно позивача було обрано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - за нез`явлення за викликом (повісткою № 11807784) до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 р. В постанові зазначено наступне: «13.11.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 на задекларовану поштову адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 , був скерований рекомендований лист № 033 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка № 11807784 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 р. для уточнення облікових даних. 12 грудня 2024 р. рекомендований лист № 033 з повісткою № 1180784 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа № 033 вказана у довідці поштового оператора з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 р. позивач не з`явився за викликом (повісткою № 11807784) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зі змісту постанови вбачається, що вона була винесена 20.03.2025 р. відносно позивача за інкриміноване адміністративне правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за нез`явлення за викликом (повісткою № 11807784) до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 р. Рекомендований лист № 033 з повісткою № 1180784 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 12 грудня 2024 р. Тобто, відповідач в своїй постанові фактично сам підтвердив те, що виявив факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем ще 12 грудня 2024 р. Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Тобто, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 зафіксували/виявили факт вчинення адміністративного правопорушення ще 12.12.2024 р., відповідно штраф підлягав стягненню протягом трьох місяців до 12 березня 2025 р. Під час накладення штрафу постановою, були порушені вимоги ст. 38 КУпАП в частині строків накладення адміністративного стягнення, які чітко визначені законодавством і є врегульованими. 02 липня 2024 р. позивач, з метою виконання вимог Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» в частині оновлення своїх військово-облікових даних протягом 60-ти днів з моменту набрання зазначеним законом чинності, тобто до 16 липня 2024 року, звернувся до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Стрийської міської ради з заявою про оновлення військово-облікових даних, яка була прийнята уповноваженим працівником, що підтверджується заявою № 2024 про актуалізацію даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. За наслідком розгляду зазначеної заяви в той самий день, тобто 02 липня 2024 р., були внесені всі актуальні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів «Оберіг», що підтверджується даними застосунку Резерв+ станом на 02 липня 2024 р. наданими позивачу відповідальним працівником ЦНАП виконавчого комітету Стрийської міської ради за результатом розгляду його заяви. Про вчасність оновлення військово-облікових даних свідчить також витяг із застосунку Резерв+ сформований 03 лютого 2025 р., в якому відображається спеціальна позначка, а саме «дані уточнено вчасно». Тобто на дату винесення постанови в Україні діяв особливий період. Згідно Закону України від 09.05.2024 року № 3696-ІХ, ст. 210 КУпАП було доповнено наступним абзацом: «Примітка. Положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Таким чином, можна зробити висновок про те, що вона звільняє особу від відповідальності за ст. 210, 210-1 КУпАП за будь-яке порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання будь-якої частини персональних даних з інших реєстрів, і відповідно оштрафувати особу за неявку за викликом повісткою не можна, якщо співробітники ТЦК та СП можуть знайти дані про людину в державних реєстрах, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів тощо. Відповідач мав, та має можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. За правилом, яке закріплено в ст. 15 Закону України «Про адміністративну процедуру», якщо закон дозволяє множинне тлумачення, то завжди приймається тлумачення на користь приватної, а не публічної особи. Оскільки позивач вчасно оновив свої військово-облікові дані, що підтверджується безпосередніми відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відображеними в документах, які долучені до позовної заяви в якості доказів, та іншими даними, які містяться в інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах (у тому числі публічних), базах (банках) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, і до яких мають доступ співробітники ТЦК та СП, відповідно в такому випадку виключається можливість притягнення його до відповідальності, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, оскільки відповідач мав та має доступ до персональних даних позивача, який вчасно виконав свій обов`язок пов`язаний з оновленням своїх військово-облікових даних. Станом на дату виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач постійно доглядав за своїми хворими доньками, лікував їх, починаючи ще з червня 2024 р. Дружина позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно позивач є єдиним годувальником в сім`ї, і накладення на нього відповідного штрафу суттєво вплине на фінансовий рівень життя родини, в якій є троє неповнолітніх дітей, які перенесли важкі захворювання.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що оскаржуваною постановою № 462/25 накладено адміністративне стягнення поза межами строків, імперативно визначених положеннями ст. 38 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві та відповіді на відзив, додатково звернула увагу, що опис вкладення не містить жодних печаток.

Позиція відповідача: 08.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 13 листопада 2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка № 1180784 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для прибуття ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00 год. 26 листопада 2024 для уточнення даних. Ця повістка була направлена за задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_3 . Повістка була скерована 13 листопада 2024 рекомендованим поштовим відправленням № 033 з описом вкладення форми та повідомленням про вручення. За повідомленням (довідка АТ «Укрпошта») від 24 листопада 2024 року, лист № 033 в цей же день був повернутий відправнику з причини відсутності адресата за вказаною адресою. Витягом з бази відстеження рекомендованих поштових відправлень видно, що лист № 033, 18 листопада 2024 року прибув у поштове відділення 82402, 20 листопада 2024 року невдала спроба вручення, 24 листопада 2024 року повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою). 19 березня 2025 року Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з підстав не прибуття за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце визначені у повістці. Позивачем не було надано доказів поважності причин котрі б перешкоджали своєчасному прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 , які б могли стати підставою для закриття адміністративного провадження. Позивачу була надана можливість надати свої пояснення чи заперечення щодо вказаного правопорушення, зауваження чи заперечення до змісту протоколу. Враховуючи дане право, позивач у протоколі про адміністративне правопорушення № 462/25 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», зазначив: «Я не отримував повістки, тому що мені її ніхто не надсилав та не вручав». Повістка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зразок якої затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 951 від 16.05.2024 року і в таких повістках відсутня графа із зазначенням номеру телефону мобільного зв`язку, тому працівником об`єкта поштового зв`язку було обрано другий спосіб повідомлення військовозобов`язаного про надходження йому такого листа. Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. За наявними у матеріалах справи про вчинене адміністративне правопорушення документами підтверджується факт неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, що утворює у собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові. Доказами, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протокол, копія повістки, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 033, а тому начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв правомірно, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови № 462/25 від 20 березня 2025 року, - відсутні. Посилання Позивача на відсутність правових підстав для його виклику через повістку не заслуговує на увагу, оскільки стаття 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» 16 березня 2017 року № 1951-VIII визначає широкий перелік персональних даних військовозобов`язаних, які можуть підлягати уточненню. Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають право викликати військовозобов`язаного для уточнення персональних даних, навіть якщо він раніше оновив частину даних у застосунку «Резерв+» та оформив відстрочку. У будь-якому разі незгода позивача з метою виклику, що вказана у повістці, не звільняє його від обов`язку з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, і надалі не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення цього обов`язку. Зазначає про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом забезпеченого ст. 38 КУпАП однорічного терміну з дня вчинення адміністративного правопорушення. Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача Ільницька М.І. просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що позивач викликався для проходження ВЛК, днем виявлення правопорушення вважає дату складання протоколу, зазначила, що конверт із повісткою, який повернувся на адресу відповідача, відкривався у присутності позивача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

19.03.2025 о 16.00 год. відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол №462/25 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (далі - Протокол). Згідно Протоколу, 13 листопада 2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на задекларовану ОСОБА_1 поштову адресу ( АДРЕСА_1 ), був скерований рекомендований лист № 033 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка № 11807784 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 року для уточнення облікових даних. 12 грудня 2024 року рекомендований лист № 033 з повісткою №1180784 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа № 033 вказана у довідці поштового оператора, з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 не з`явився за викликом (повісткою № 11807784) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис. Також йому повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з графою «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності», він не отримував повістки, тому, що йому її ніхто не надсилав та не вручав.

Відповідно до постанови № 462/25 від 20.03.2025, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. Згідно з даною постановою 13 листопада 2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на задекларовану ОСОБА_1 поштову адресу ( АДРЕСА_1 ), був скерований рекомендований лист № 033 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка № 11807784 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 року для уточнення облікових даних. 12 грудня 2024 року рекомендований лист № 033 з повісткою №1180784 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа № 033 вказана у довідці поштового оператора, з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 не з`явився за викликом (повісткою № 11807784) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 15-16/.

З паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

З заяви №2024 про актуалізацію даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 02.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої дані /а.с.12/.

З витягу з мобільного застосунку «Резерв+» від 02.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , уточнив 02.07.2024 свої персональні дані, адреса проживання: АДРЕСА_1 /а.с.13/.

З витягу з мобільного застосунку «Резерв+» від 24.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , уточнив 03.02.2025 свої персональні дані, дані уточнено вчасно, має відстрочку до 08.05.2025 /а.с.14/.

Відповідно до повістки №1180784, ОСОБА_1 необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 о 14 год. 00 хв. 26.11.2024 для уточнення даних.

Відповідно до копії конверта, поштове відправлення №033, скероване ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , згідно з довідкою Укрпошти, повернулося відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена з дотриманням вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно із п.п. 1 п. 2 розд. ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією № 3.

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Згідно із п. 3 розд. ІІ Інструкції № 3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 розд. ІІ Інструкції № 3, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Згідно із ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Мотивована оцінка доказів, поданих сторонами та висновки суду.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржуваною постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не з`явився за викликом у строк 26 листопада 2024 року о 14 год. 00 хв., зазначений у повістці №1180784, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 ОСОБА_1 оповіщений належним чином щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як зазначалось вище, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіальному центру комплектування та соціальної підтримки є поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд вважає доведеним те, що позивач був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14 год. 00 хв. 26 листопада 2024 року для уточнення даних.

Тобто ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд вважає необґрунтованими аргументи позивача про винесення оскаржуваної постанови з порушенням вимог ст. 38 КУпАП в частині строків накладення адміністративного стягнення, а саме, протягом трьох місяців з дня його виявлення.

Так, вказаною нормою передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивач вважає датою виявлення порушення 12 грудня 2024 р., коли рекомендований лист № 033 з повісткою № 1180784 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту опрацювання вказаної повістки в день її отримання та, відповідно, виявлення порушення. Більше того, сам факт повернення поштового відправлення та неявка за повісткою не свідчить про безумовне вчинення правопорушення, оскільки для цього необхідно з`ясувати ще й наявність або відсутність поважних причин неявки особи. У зв`язку із наведеним, датою виявлення порушення в даному випадку слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, з моменту складання якого до винесення постанови не минуло трьох місяців, у зв`язку із чим судом констатується відсутність порушень положень ст. 38 КУпАП в частині строків накладення адміністративного стягнення відповідачем.

Щодо аргументів позивача про те, що станом на дату виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач постійно доглядав за своїми хворими доньками, лікував їх, починаючи ще з червня 2024 р., такі не можуть бути враховані судом зважаючи на наступне.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Таким чином, зазначені позивачем обставини не належать до поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці.

Не заслуговують на увагу також аргументи позивача про відсутність в описі вкладення жодних печаток, адже згідно з положеннями п. 30-3 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, в описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису. Всі ці відомості в описі вкладення до рекомендованого поштового відправлення №033 містяться. Більше того, подані відповідачем в сукупності докази, а саме, копія конверту, повістки, опису вкладення, рекомендованого повідомлення про вручення, вказують саме на те, що у відповідному конверті позивачу скеровувалась саме ця повістка. У всіх цих документах міститься посилання саме на рекомендований лист № 033, зокрема і QR-коді на повістці №1180784, який був перевірений судом, і в описі вкладення до рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено як номер повістки, так і номер поштового відправлення.

Однак, як вбачається зі змісту повістки від 13.11.2024 р. № 1180784, ОСОБА_1 викликали на 14 год 00 хв. 26.11.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.

За приписами примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі по тексту Закон № 1951-VIII).

Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України "Про публічні електронні реєстри", "Про розвідку" та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не зазначено ні у протоколі, ні у постанові про адміністративне правопорушення, які саме дані позивач не уточнив. При цьому, обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних позивача у спосіб, установлений у примітці до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.

У контексті зазначеного, суд акцентує увагу на тому, що, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Втім, обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 у спосіб, встановлений у примітці до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що приміткою до ст. 210 КУпАП не передбачено жодних виключень щодо можливості її застосування.

Таким чином, доказів на підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, що відповідачем не доведено.

Разом з тим, як зазначалось вище, підставою для прийняття оскаржуваної постанови була неявка по повістці № 1180784, направленій для уточнення даних.

Суд зауважує, що відповідно до відомостей військово-облікових документів у додатку «Резерв+», позивач вчасно оновив свої персональні дані, зокрема, 02.07.2024 та 03.02.2025.

При цьому, в оскаржуваній постанові та у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено, які саме дані позивач не уточнив.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що посилання Позивача на відсутність правових підстав для його виклику через повістку не заслуговує на увагу, оскільки стаття 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» 16 березня 2017 року № 1951-VIII визначає широкий перелік персональних даних військовозобов`язаних, які можуть підлягати уточненню. Зазначене твердження носить загальний характер, адже відповідачем не вказано, які ж саме дані позивача підлягали уточненню.

В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача в усних поясненнях зазначила, що позивач викликався для проходження військово-лікарської комісії.

Так, згідно з п.17-1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Згідно з п.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Однак, як вбачається зі змісту повістки № 1180784, позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 не для проходження медичного огляду, а для уточнення даних.

Також, суд відмічає, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, доводи щодо виклику позивача для проходження військово-лікарської комісії не були зазначені як підстава для винесення оскаржуваної постанови.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови від 20.03.2025 № 462/25 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

За викладених обставин, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 229, 268-271, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №462/25 від 20.03.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_5 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ;

Представник відповідача: Ільницька Мар`яна Іванівна, місцезнаходження: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Нижанківського, 6.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.07.2025.

Головуючий суддя О. Ю. Писарев