Справа № 160/25000/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25000/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (суддя Дєєв М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з лютого 2024 по травень 2024 у зв`язку з перебуванням на лікуванні після отриманого поранення - протиправною;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування у відпустці у зв`язку з тяжким пораненням протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду з лютого 2024 по травень 2024 у зв`язку з перебуванням на лікуванні після отриманого поранення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду за час перебування у відпустці у зв`язку з тяжким пораненням.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що рапорт про виплату додаткової винагороди військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, для виплати йому додаткової винагороду в розмірі 100 000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою не передбачено, оскільки така виплата гарантована державою і обов`язок такої виплати покладається саме на командира відповідної військової частини.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач з 22.03.2022 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

19.02.2024 позивач отримав поранення під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та був доставлений до районної лікарні, с. Новодмитрівка Донецької області.

З 22.02.2024 по 28.05.2024 після отримання мінно-вибухової травми та поранення солдат ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» Сумської обласної ради (КНП СОР «СОСДРЗН»).

28.05.2024 позивачу проведено медичний огляд ВЛК КНП СОР «СОСДРЗН», видана довідка від 28.05.2024 № 131, відповідно якої визначено, що травма, яку військовослужбовець отримав 18.02.2024 відноситься до тяжкої травми та він потребує відпустки для лікування після поранення, терміном на 30 календарних днів.

29.05.2024 солдат ОСОБА_1 , повернувся у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з лікування та приступив до виконання службових обов`язків.

30 травня 2024 року позивач вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 30.05.2024 по 28.06.2024.

29.06.2024 солдат ОСОБА_1 прибув та приступив до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з відпустки за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №622 від 24.07.2024 року солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , вважається таким, що 24.07.2024 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації та виключено останнього з грошового та речового забезпечення військової частини з 24.07.2024.

16.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом з проханням виплати додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці через отримане поранення під час захисту України від російської агресії, до якого було додано копії: 1) первинної медичної картки невідкладної медичної допомоги; 2) довідки про обставини травми №2557; 3) виписки із медичної карти стаціонарного хворого №851; 4) виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2269; 5) довідки військово-лікарської комісії №131; 6) довідки військово-лікарської комісії №2660.

З 03.10.2024 солдату ОСОБА_1 , який 24 липня 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , згідно ЄРДР від 03 жовтня 2024 року №0000459 була призупинена військова служба та дія контракта про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та звільнено від займаної посади.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність бездіяльності було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Згідно з пунктами 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно зі статтею 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на період дії воєнного стану (особливого періоду): а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 Розділу І Порядку №260, визначено, що грошове забезпечення включає: - щомісячні основні види грошового забезпечення; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення; - одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до абз.2 п.8 Розділу І Порядку №260, грошове забезпечення виплачується: - щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; - одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

У відповідності до абз.2, 3 п.9 Розділу І Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.

Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби.

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Згідно з абз. 1, 3 п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: - у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно абз.4 п.11 Розділу XXXIV Порядку №260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: - у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно п.12 Розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Судом першої інстанції було враховано, що виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, здійснюється за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні.

Як встановив суд першої інстанції, відповідачем не заперечується перебування позивача на лікуванні після отриманого поранення та у відпустці у зв`язку з тяжким пораненням з лютого 2024 по травень 2024 року та не було відмовлено у виплаті додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за вказаний період, однак тимчасово призупинено виплату грошового забезпечення, з огляду на самовільне залишення військової частини.

Згідно пункту 15 розділу 1 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Як було встановлено судом, докази на перебування на стаціонарному лікуванні, подані позивачем 16.08.2024, проте, з 24.07.2024, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №622 від 24.07.2024, солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , вже вважався таким, що самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації та був виключений з грошового та речового забезпечення військової частини.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що позивач з 24.07.2024 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, де проходив службу, а докази на перебування на стаціонарному лікуванні подані 16.08.2024. Відповідачем не було відмовлено у виплаті додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за спірний період, однак тимчасового призупинено виплату грошового забезпечення.

Суд також вірно взяв до уваги відсутність інформації або доказів повернення позивача до військової частини в пункті постійної дислокації, або оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №622 від 24.07.2024.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що позивачу правомірно не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ №168 за спірний період.

Відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 02 липня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш