Справа № 481/539/25
Суддя: Вжещ С. І.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/539/25
Провадж.№ 2-а/481/6/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря Юхименко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Новий Буг справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просила скасувати постанову серії ЕНА № 4416913 від 03.04.2025 року, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капралом поліції Одінаєвим Рустамом Рустамовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03.04.2025 року поліцейським 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області капралом поліції Одінаєвим Р.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №4416913 та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень, яке полягало у тому, що вона 03.04.2025 року о 15:20 год. в м. Новий Буг по вул. Радісній, 26 керувала транспортним засобом MAXXTER NEOS 3 без права керування таким, чим порушила п. 2.1 а ПДР України, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Вважає, що постанова винесена незаконно, так як вона не порушувала правила дорожнього руху України.

Позивач зазначає, що 03.04.2025 року близько 15:20 год вона керувала електроскутером в м. Новий Буг по вул. Радісній, та була зупинена працівниками поліції, з метою надання посвідчення водія категорії А1, на що вона заперечила та посилалась на те, що для даного виду транспортного засобу не потрібне посвідчення водія, так як зазначений електроскутер має потужність електромотора до 3 кВт, тому не є механічним транспортним засобом та не підлягає державній реєстрації, відповідно і посвідчення водія категорії А1, при керуванні даним електроскутером, не потрібно.

З оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки електроскутер MAXXTER NEOS 3 відповідно до технічних характеристик, зазначених в технічному паспорті має потужність електричного двигуна 1,5 кВт, максимальну швидкість до 45 км/год, відповідно, вказаний електроскутер не може визнаватись механічним транспортним засобом та не підлягає державній реєстрації. Вважає, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 а ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.

Крім того, позивач зазначила, що під час винесення постанови про накладення на неї адміністративного стягнення інспектором не дотримано вимог ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, не забезпечено доказів її протиправних дій, не було враховано ступінь провини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Вжещ С.І. 10.04.2025 року.

14.04.2025 року ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.

24.04.2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Міхняєвої А.А. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача належним - Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області.

28.05.2025 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, в якому остання просила, не закриваючи провадження по справі замінити первісного відповідача - Головного управління Національної поліції в Миколаївській області належним відповідачем Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року клопотання відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Міхняєвої А.А. про заміну відповідача та клопотання позивача ОСОБА_1 про заміну відповідача задоволено. Замінено первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області на належного, яким є Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України (, адреса: 54056, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б).

12.06.2025 року представник відповідача Палієнко Д.Т. надіслав на електронну адресу суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що 03.04.2025 поліцейськими УПП в Миколаївській області ДПП під час несення служби було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом MAXXTER NEOS 3 (електроскутер) без державного номерного знаку, який рухався по тротуару за адресою: м. Новий Буг, вул. Радісна, 26, без одягнутого мотошолому, чим було порушено вимоги ПДР України щодо забезпечення безпеки дорожнього руху водіями відповідно до п. 2.3 г ПДР України.

Зупинивши, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений транспортний засіб, згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, звертаючись до позивача, який був за кермом транспортного засобу, представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР України.

Надалі, поліцейський згідно ЗУ «Про національну поліцію» та ПДР України оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, на що позивач повідомила, що не отримувала посвідчення водія, мотивуючи це тим, що під час придбання транспортного засобу в магазині їй було повідомлено, що для керування таким засобом посвідчення водія не вимагається.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.п. 2.1 а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, поліцейським було складено відповідні матеріали.

Водієві було в повному обсязі роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. За результатами розгляду матеріалів справи стосовно позивача було винесено адміністративну постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень відповідно до санкції статті.

Відповідно до п.п. 2.13 ПДР України категорія А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Поряд із цим, у ПДР України відсутнє визначення «електроскутер». Однак, зважаючи на те, що електроскутер MAXXTER NEOS 3, яким керувала позивачка, обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, то він є транспортним засобом категорії А1.

Відтак, посилання позивачки на те, що електроскутер не є механічним транспортним засобом, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за протиправну поведінку, оскільки це, хоча і є недоліком юридичної техніки при написанні нормативного акта, однак, зважаючи на зміст вказаних вище норм в сукупності, такий недолік не може вважатись настільки суттєвим, щоб ставити під сумнів правомірність складеної інспектором постанови.

Електроскутер, яким керувала ОСОБА_1 , є транспортним засобом. Відповідно, водій такого транспортного засобу зобов`язаний дотримуватись ПДР України та мати посвідчення водія категорії А1.

Оскільки електроскутер має потужність 1500 Вт, він підлягає класифікації як транспортний засіб. Таким чином, особа, яка керує ним без відповідного посвідчення водія, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Статус водія поширюється не лише на осіб, які керують механічними транспортними засобами з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, але й на осіб, які керують транспортними засобами з меншою потужністю, якщо останні підпадають під визначення транспортного засобу згідно з чинним законодавством.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови серії ЕНА №4416913 від 03.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона керувала транспортним засобом MAXXTER NEOS 3, без права керування таким транспортним засобом, чим порушила підпункт «а» п.2.1 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.126 КУпАП. Цією ж постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулює Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, який відповідно визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано, зокрема: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку.

Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до приписів п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі статті 124/1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача пригнуто до адміністративної відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Зазначена правова норма встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.

Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі прямого умислу щодо порушення встановленого порядку керування транспортним засобом, і у формі необережності - щодо наслідків діяння у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

Позивачу інкриміновано порушення п.2.1.а) Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(далі -ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10. ПДР встановлює, що терміни, наведені у цих Правилах, мають таке значення:

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

Відповідно до п. 2.1.а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За приписами п.2.4.а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Слід також враховувати, що відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 ( Положення №340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до приписів п. 3 Положення №340 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються, зокрема, на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Тобто, керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном, потужністю до 4кВт можливе лише за наявності посвідчення водія.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до характеристики транспортного засобу MAXXTER NEOS 3, потужність електричного двигуна останнього складає 1000 Вт та має два колеса, максимальна швидкість вказаного електроскутера складає до 45 км/год., а максимальне навантаження дорівнює 200 кг, тобто, вказаний електроскутер відповідно до вищезазначеного Закону України є низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом.

Окрім того, в інструкції з експлуатації зазначено, що електроскутер призначений для легкого та безпечного пересування на короткі дистанції, має передні дискові та задні барабанні гальма.

Отже, транспортний засіб «MAXXTER NEOS 3», яким керувала позивачка, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється двоколісним транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду.

При цьому, суд зазначає, що водіями (відповідно до п.1.10 ПДР України) вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до пункту 2.13 Правил дорожнього руху, частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Положення від 08.05.1993 року №340, позивачка для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язана була мати посвідчення водія категорії «А1» та відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху і статті 16 Закону України «Про дорожній рух» виконати свій обов`язок, пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія.

Наразі, позивачка водійське посвідчення категорії А1 не отримувала.

Оскільки під час прийняття оспорюваної постанови сержант патрульної поліції діяв на підставі та у межах своїх повноважень, висновки відповідача є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд також враховує наведений Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 правовий висновок, згідно із яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху, у розумінні статті 1187 Цивільного кодексу України, є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України, , адреса: 54056, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б.

Суддя С.І. Вжещ