Справа № 826/10129/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.05.2017 усі банківські рахунки позивача були заблокованими, що унеможливило виконання будь-яких грошових зобов`язань, в тому числі зі сплати єдиного внеску.
Представник позивача подав суду відповідь на відзив згідно якого не погодився з аргументами відповідача та зазначив, що вказані аргументи не спростовують доводи позовної заяви (а.с. 52,53).
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому вказав, що жодних обставин, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску чинним законодавством України не передбачено (а.с. 61,62).
Представником позивача надано письмові пояснення згідно яких просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі та зазначив про наявність форс-мажорних обставин, які виключають підстави притягнення до відповідальності (а.с. 65-67).
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судові справи передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
03.03.2025 дана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. (а.с. 74, 75).
Додаткових пояснень сторонами не надано.
Розглянувши адміністративну справу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Яндекс.Україна» зареєстроване як суб`єкт господарювання 10.02.2006 та перебуває на обліку як платник єдиного внеску. Основний вид діяльності згідно КВЕД 73.11 Рекламні агентства.
Указом Президента України від 15.05.2017 № 133/2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 27 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 27 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Вказаним рішенням серед іншого передбачено застосування персональних економічних та інших санкцій щодо позивача, в тому числі заблоковано його активи (застосовано тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном) та зупинено виконання економічних та фінансових зобов`язань.
ТОВ «Яндекс.Україна», банківське обслуговування котрого здійснювало АТ «УкрСиббанк», звернулося в цей банк із платіжними дорученнями щодо перерахування коштів №167 від 06.06.2017, зі сплати єдиного соціального внеску за травень 2017 року в сумі 328500,00 грн. та №172 від 21.07.2017 зі сплати єдиного соціального внеску за травень, червень 2017 року в сумі 342926,56 грн. (а.с.39,42).
Банк відмовив у виконанні цих платіжних доручень з причини застосування до ТОВ «Яндекс.Україна» описаних вище санкцій на підставі Указу Президента України від 03.04.2021 № 140/2021 (а.с.85-87).
Рішенням ДФС України від 23.03.2018 №10448/6/99-99-11-02-25 про результати розгляду скарги відмовлено в задоволенні скарги та залишено рішення від 12.02.2018 № без змін. (а.с. 18-20)

Не погоджуючись із рішенням від 12.02.2018 № позивач звернувся до суду із даним позовом та просить скасувати його в частині нарахувань за період з червня по грудень 2017 року.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2464-VI (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, або ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2);

- сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою (пункт 6).

Відповідно до пункту 1) частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є - роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Згідно з частиною другою статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний:

- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1);

- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

Відповідно до приписів статті 9 Закону №2464-VI:

- єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);

- обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга);

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачою зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі) (частина восьма).

Частинами одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Оцінюючи доводи та аргументи сторін суд зазначає наступне.

ТОВ «Яндекс.Україна» в 2017 році було платником єдиного внеску відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ як роботодавець, що нараховує ЄСВ на суми заробітної плати працівників та перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС, яке адмініструвало сплату ним цього збору.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи розрахунок штрафної санкції та встановив, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення за позивачем серед іншого числилася заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску в сумі 341826,53 грн. за травень 2017 року та 1100,00 грн. за червень 2017 року. Ця обставина також визнається позивачем.

Аргументи позивача у цій справі зводяться до того, що в нього не було фактичної можливості виконати свої обов`язки як платника ЄСВ через застосування до нього персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) на підставі Указу Президента України від 15.05.2017 № 133/2017. Надані суду докази (платіжні доручення, заяви банку) свідчать про те, що ТОВ «Яндекс.Україна» дійсно намагалося сплатити ЄСВ в сумі, достатній для того, щоб в нього не було недоїмки, проте банк заблокував платіж через застосовані до підприємства спеціальні економічні санкції.

За змістом пункту 1 частини десятої статті 9 вищезазначеного Закону днем сплати єдиного внеску, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У силу вимог частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI, - у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Юридична відповідальність за вчинення вказаного порушення вимог законодавства встановлена частиною 11 статті 25 Закону №2464-VI і полягає у застосуванні відповідним органом до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафу у відсотковому розмірі до своєчасно не сплачених сум.

Разом з тим, відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13 ст.25 Закону №2464-VI).

Ураховуючи наведене, жодні обставини, які можуть слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску чинним законодавством України не було передбачено.

Вказаний висновок відповідає правовому висновку, який висвітлений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 826/11284/15.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки у чинному на час прийняття оскаржуваного рішення законодавстві не було передбачено жодних обставин, які можли слугувати підставами для відстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску у відповідача були відсутні підстави для неприйняття рішення від 12.02.2018 № .

За таких обставин судом не встановлено протиправності оскаржуваного рішення, а податковий орган приймаючи його діяв у спосіб та в межах повноважень передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищенаведене в задоволенні позовних вимог ТОВ «Яндекс.Україна» слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Яндекс.Україна" (, вул. Петра Сагайдачного/Ігорівська, буд. 10/5, м. Київ, 04070) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул. Дегтярівська, буд. 11г, м. Київ, 04119) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.02.2018 № в частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.