Справа № 460/25428/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/25428/23 пров. № А/857/12931/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Прачук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі №460/25428/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (головуючий суддя першої інстанції Гудима Н.С., час ухвалення - 16.34 год., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 24.02.2025),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про:

- визнання протиправним і скасування п.1 наказу №1138 від 10.10.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та звільнення зі служби в поліції згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію»,

- визнання протиправним та скасування наказу №250 о/с від 18.10.2023 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції,

- поновлення на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Власик В.Я. подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є недоведеними, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, судом не було надано оцінки всім аргументам позивача, суд послався на докази, які не були досліджені в судовому засіданні.

Суть доводів апелянта зводить до того що, відповідачем не доведено матеріалами службового розслідування факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, не доведено вини в діях позивача, з огляду на нездійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження та встановлення обставин діяння позивача як поліцейського під час проведення службового розслідування. Під час проведення службового розслідування не були зібрані докази, якими обґрунтовувалась підозра у вчиненні ОСОБА_2 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також відповідачем порушена процедура та порядок проведення службового розслідування, так як в позивача відбирались пояснення не по всім фактам, вказаним у висновку службового розслідування.

Крім цього, судом першої інстанції порушено положення ч. 2 ст. 211, ст. 219 КАС України, так як суд в оскаржуваному рішенні посилається на повний текст ухвали Рівненського міського суду від 18.09.2023 у справі №569/7942/23, вступна та резолютивна частина якої була долучена до матеріалів справи.

Вказує на безпідставність посилання суду першої інстанції, без зазначення конкретних матеріалів справи, на встановлення того, що позивач в період з січня по червень 2023 року не проходив функціональну підготовку.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справ представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 в період з 25.05.2007 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції, в т.ч. на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області з 04.01.2021.

14.09.2023 начальнику ГУ НП в Рівненській області полковнику поліції О.Ганжі надійшов рапорт старшого інспектора з ОД чергового чергової частини УОАЗОР ГУ НП в Рівненській області майора поліції Р.Сабанюка, у якому останній повідомив, що 14.09.2023 працівниками ТУ ДБР, розташованому в м.Хмельницькому, старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого службовою особою з використанням службового становища, повторно, з корисливих мотивів, організованого групою, та вручено клопотання про обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою, а також відсторонення від займаної посади. У рапорті зазначено, що Управлінням СБУ в Рівненській області в рамках кримінального провадження №0000068 від 22.09.2022 задокументовано протиправну діяльність ОЗГ (всього 6 громадян), які з корисливих мотивів за грошову винагороду у розмірі від 800 до 5000 доларів США організували схему незаконного переправлення через державний кордон України в країни Європи громадян України осіб чоловічої статі призовного віку, щодо яких діє обмеження виїзду за межі України, передбачені дією правового режиму воєнного стану. Так, в ході досудового розслідування отримано відомості про те, що ОСОБА_3 з відома та за дорученням ОСОБА_4 залучив до протиправної діяльності організованої групи майора поліції ОСОБА_1 , який виконуючи вказівки організатора ОСОБА_5 підшукував так званих «потенційних клієнтів», отримував з таких осіб грошові кошти за протиправні послуги з організації незаконного переправлення через державний кордон, підшукував транспортні засоби, які використовувались як засоби вчинення злочину, підшукав та контролював ОСОБА_6 , якого організатор зареєстрував фіктивним ФОП, вчиняв інші дії, спрямовані на організацію вказаної протиправної діяльності, за що в якості винагороди отримував певний відсоток від грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності.

У зв`язку з цим, 15.09.2023 начальник ГУ НП в Рівненській області наказом №2062 з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками ВП №4 Рівненського РУП ГУНП, які могли стати причиною повідомлення майору поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, призначив службове розслідування та на час проведення службового розслідування відсторонив ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків.

Наказом начальника ГУ НП в Рівненській області №2165 від 29.09.2023 продовжено строк проведення службового розслідування на 15 календарних днів.

10.10.2023 за наслідками службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №4 Рівненського районного управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області прийнято висновок, затверджений начальником ГУ НП в Рівненській області.

У висновку зазначено, що незважаючи на сумлінне служіння більшості працівників поліції Українському народові, окремі з них продовжують нехтувати інтересам служби, віддаючи переваги власному незаконному збагаченню, а також демонструвати зневагу до законів України да морально-етичних цінностей. Так, майор поліції ОСОБА_7 відповідно до оголошеної йому підозри вступив у неслужбові стосунки з ОСОБА_8 , раніше засудженим за ст.332 КК України та іншими членами організованої злочинної групи, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного доходу у вигляді неправомірної вигоди від чоловіків призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України. Вступив до складу організованої та очоленої ОСОБА_4 організованої злочинної групи, після чого у період з 29.11.2022 по 17.03.2023 спільно з ними вчинив низку кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України. Також відповідно до оголошеної йому підозри, майор поліції ОСОБА_1 вступив у неслужбові стосунки з раніше судимим ОСОБА_6 , який мешкає на території адміністративного обслуговування майора поліції ОСОБА_1 та, за яким, згідно посадових обов`язків ОСОБА_1 здійснювалася профілактична робота, з метою створення фіктивної реєстрації ОСОБА_6 фізичною особою-підприємцем та отримання відповідних дозвільних документів на здійснення пасажирських перевозок, з метою подальшого використання зазначеного номінального ФОП у злочинних цілях та отримання незаконного доходу у вигляді неправомірної вигоди.

Вказано також, що протягом 2023 року ним не встановлено жодного адміністративного нагляду, із порушенням ведуться обліково-профілактичні справи на осіб, відносно яких встановлено адміністративний нагляд та формально підпадають під адміністративний нагляд. З початку 2023 року розкрито лише 2 кримінальних правопорушення, складено 80 протоколів та винесено постанов про адміністративне правопорушення. Не заведено паспорта дільниці №1, не ведеться журнал щотижневого планування роботи ДОП. Розглянуто лише 40 матеріалів та 28 матеріалів списано по ст.8 Закону України «Про звернення громадян».

За змістом висновку на оперативних нарадах позивачу вказано на недопрацювання з питань рецидивної злочинності, контролю за особами, які формально підпадають під дію адміністративного нагляду та недоліків встановлення адміністративного нагляду за ініціативою ОВС; вказано на неналежне виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень, а також, що протягом 2023 року майором поліції ОСОБА_9 не виявлено та не розкрито злочинів у сфері незаконного обігу зброї, наркозлочинів, шахрайств. Крім того, позивачу неодноразово наголошувалося про виконання рішень суду у вигляді адміністративних арештів, які неодноразово ним проігноровано та не виконувались вчасно.

Майором поліції ОСОБА_1 не вживалися заходи для взяття на облік осіб, щодо яких здійснюється превентивна (профілактична робота) робота, підтримання в актуальному стані інформаційних підсистем СІС МВС.

Встановлено, що позивачем неналежно вживалися заходи для запобігання та протидії домашньому насильству і його припинення, не здійснювалися заходи, спрямовані на соціальну адаптацію осіб, які звільнилися з місць позбавлення волі, заходи з контролю за дотриманням обмежень, установлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», не здійснювалося поліцейське піклування, у позивача не було взаємодії зі службою у справах дітей.

З`ясовано, що 12.12.2022, 17.06.2023, 21.06.2023 та 22.06.2023 були складені рапорти про неналежне виконання посадової інструкції старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №4 РРУП ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_1 , який схильний до порушення дисципліни, ігнорування вказівок керівництва. Функціональної підготовки з січня по червень 2023 року не проходив.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що у діянні ОСОБА_1 вбачається порушення службової дисципліни, що утворює склад дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні Присяги, Посадової інструкції, Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що призвело до виникнення надзвичайної події, яка підриває авторитет Національної поліції, ім`я та статус останнього, як поліцейського, дискредитації звання поліцейського, у зв`язку з чим запропоновано звільнити його зі служби в поліції.

Так, п.1 наказу ГУНП в Рівненській області від 10.10.2023 №1138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 ч.1 ст.18, абз.2 ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 9 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.5 розділу IV, ч.3 розділу V, п.4 ч.3 розділу VI Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом МВС України від 28.07.2017 №650, пунктів 1, 8 розділу 2, пунктів 7, 8, 13 Посадової інструкції старших дільничних офіцерів поліції від 12.05.2023, абзаців 1, 2 ч.2 розділу V Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.02.2016 року №50 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

18.10.2023 ГУ НП в Рівненській області прийнято наказ №250 о/с, згідно з яким майора поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_1 18.10.2023 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби безпідставними і протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив тих підстав, що ГУ НП в Рівненській області, приймаючи оскаржувані п.1 наказу №1138 від 10.10.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ №250 о/с від 18.10.2023 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством. Вказані накази відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VIIІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням ст.3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

В силу вимог ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно із ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.11, ст.12, ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

При цьому, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 та ч.15 ст.15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно з положеннями ст.16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

На виконання частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807).

Цим Порядком визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

За правилами п.2 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Як передбачено у пунктах 2, 3, 7 розділу IV Порядку №893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

За вимогами пункту 4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Статуту.

Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч.3, ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Системний аналіз наведених норм законодавства, що регулює особливості проходження служби в поліції, дає підстави для висновку, що метою запровадження спеціальних вимог щодо правил поведінки поліцейського, що полягають у неухильному дотриманні ним обов`язків, покладених на нього законом, є, насамперед, формування відповідальності у працівників поліції перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри осіб до поліції. Такі вимоги, у першу чергу, спрямовані на забезпечення законності та дисципліни в органах поліції, сприяють виявленню винних у вчиненні службових (дисциплінарних) правопорушень поліцейських та вжиття до них відповідних заходів дисциплінарного впливу. Водночас, питання правомірності притягнення поліцейського до відповідальності вирішується шляхом проведення своєчасного, об`єктивного та якісного службового розслідування за фактом можливого вчинення ним дисциплінарного проступку.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 05.03.2024 у справі №480/12367/21.

Відповідно до посадової інструкції старших дільничних офіцерів поліції превенції відділення поліції №4 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, затвердженої начальником відділення поліції 12.05.2023, до основних обов`язків позивача як старшого дільничного офіцера поліції належить: 1) здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень; 2) виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та/або адміністративних правопорушень, ужиття у межах компетенції заходів для їх усунення; 3) ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 4) здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; 5) у випадках, визначених законодавством, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; 6) доставляння у випадках і порядку, визначених законодавством, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

До повноважень старших дільничних офіцерів поліції, належить, зокрема: у випадках, визначених законодавством, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання; здійснювати заходи з контролю за дотриманням обмежень, установлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі»; здійснювати в межах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», поліцейське піклування; проводити перевірку прибуття особи, звільненої з установи виконання покарань, до місця проживання в порядку, установленому законодавством та визначеному ст.20 Закону України «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк»; вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснення приводу у виконавчому провадженні; участь у межах повноважень, передбачених законом, у здійсненні заходів, спрямованих на соціальну адаптацію осіб, які звільнилися з місць позбавлення волі.

Як уже зазначалось вище, до ГУ НП в Рівненській області надійшла інформація про те, що 14.09.2023 працівниками ТУ ДБР, розташованому в м.Хмельницькому, старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого службовою особою з використанням службового становища, повторно, з корисливих мотивів, організованого групою.

У зв`язку з цим, з метою перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками ВП №4 Рівненського РУП ГУНП, які могли стати причиною повідомлення майору поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відповідачем було призначено і проведено службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №4 Рівненського районного управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області прийнято висновок, затверджений начальником ГУ НП в Рівненській області 10.10.2023, яким запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби.

У висновку зазначено, що незважаючи на сумлінне служіння більшості працівників поліції Українському народові, окремі з них продовжують нехтувати інтересам служби, віддаючи переваги власному незаконному збагаченню, а також демонструвати зневагу до законів України та морально-етичних цінностей.

Так, майор поліції ОСОБА_1 відповідно до оголошеної йому підозри вступив у неслужбові стосунки з ОСОБА_8 , раніше засудженим за ст.332 КК України та іншими членами організованої злочинної групи, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного доходу у вигляді неправомірної вигоди від чоловіків призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України. Вступив до складу організованої та очоленої ОСОБА_4 організованої злочинної групи, після чого у період з 29.11.2022 по 17.03.2023 спільно з ними вчинив низку кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України. Також відповідно до оголошеної йому підозри, майор поліції ОСОБА_1 вступив у неслужбові стосунки з раніше судимим ОСОБА_6 , який мешкає на території адміністративного обслуговування майора поліції ОСОБА_1 та, за яким, згідно посадових обов`язків ОСОБА_1 здійснювалася профілактична робота, з метою створення фіктивної реєстрації ОСОБА_10 фізичною особою-підприємцем та отримання відповідних дозвільних документів на здійснення пасажирських перевозок, з метою подальшого використання зазначеного номінального ФОП у злочинних цілях та отримання незаконного доходу у вигляді неправомірної вигоди.

Також вказано, що протягом 2023 року ним не встановлено жодного адміністративного нагляду, із порушенням ведуться обліково-профілактичні справи на осію, відносно яких встановлено адміністративний нагляд та формально підпадають під адміністративний нагляд. З початку 2023 року розкрито лише 2 кримінальних правопорушення, складено 80 протоколів та винесено постанов про адміністративне правопорушення. Не заведено паспорта дільниці №1, не ведеться журнал щотижневого планування роботи ДОП. Розглянуто лише 40 матеріалів та 28 матеріалів списано по ст.8 Закону України «Про звернення громадян».

За змістом висновку на оперативних нарадах позивачу вказано на недопрацювання з питань рецидивної злочинності, контролю за особами, які формально підпадають під дію адміністративного нагляду та недоліків встановлення адміністративного нагляду за ініціативою ОВС; вказано на неналежне виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень, а також, що протягом 2023 року майором поліції ОСОБА_1 не виявлення та не розкрито злочинів у сфері незаконного обігу зброї, наркозлочинів, шахрайств. Крім того, позивачу неодноразово наголошувалося про виконання рішень суду вигляді адміністративних арештів, які неодноразово ним проігноровано та не виконувались вчасно.

У висновку констатовано, що майором поліції ОСОБА_11 не вживалися заходи для взяття на облік осіб, щодо яких здійснюється превентивна (профілактична робота) робота, підтримання в актуальному стані інформаційних підсистем СІС МВС.

В ході службового розслідування також встановлено, що позивачем неналежно вживалися заходи для запобігання та протидії домашньому насильству і його припинення, не здійснювалися заходи, спрямовані на соціальну адаптацію осіб, які звільнилися з місць позбавлення волі, заходи з контролю за дотриманням обмежень, установлених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», не здійснювалося поліцейське піклування, у позивача не було взаємодії зі службою у справах дітей.

З`ясовано, що 12.12.2022, 17.06.2023, 21.06.2023 та 22.06.2023 були складені рапорти про неналежне виконання посадової інструкції старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №4 РРУП ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_11 , який схильний до порушення дисципліни, ігнорування вказівок керівництва. Функціональної підготовки з січня по червень 2023 року не проходив.

Таким чином, за результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що у діянні ОСОБА_1 вбачається порушення службової дисципліни, що утворює склад дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні Присяги, Посадової інструкції, Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що призвело до виникнення надзвичайної події, яка підриває авторитет Національної поліції, ім`я та статус останнього, як поліцейського, дискредитації звання поліцейського, у зв`язку з чим запропоновано звільнити його зі служби в поліції.

Апеляційний суд зауважує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 320/11315/22 наголосив, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання підполковника поліції, нівелює всі попередні заслуги, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством; має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції; в особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Верховний Суд неодноразово зауважував на особливому статусі працівника поліції, що зобов`язує його утримуватися від дій, що можуть бути розцінені як дискредитація органів поліції.

Судом першої інстанції вірно здійснені посилання на сталу судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Так, у постановах від 19.04.2021 у справі №240/2677/20 та від 08.12.2022 по справі №420/2583/19 Верховний Суд наголошував, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

У постановах від 14.07.2022 у справі №520/1795/19 та від 12.05.2022 у справі №260/1/19 Верховний Суд сформував висновки про те, що відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, а отже поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Подібну правову позицію висловлено і у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №200/11036/20-а, в якій суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції щодо правомірності звільнення поліцейського у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, указав, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Висновки аналогічного змісту також викладені Верховним Судом у постанові від 05.03.2024 у справі №480/12367/21.

З матеріалів прави слідує, що 14.09.2023 позивачу ОСОБА_1 , старшому дільничному офіцеру відділення поліції № 4 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), ч. 3 ст. 332 КК України

Згідно з ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2023 у справі №569/7942/23, долученою до матеріалів справи, ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 жовтня 2023 року

Крім того, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 18.09.2023 у справі №569/7942/23 внаслідок обґрунтованості підозри до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також визначено розмір застави.

Частиною 1 ст.64 Закону №580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Так, згідно з матеріалами справи, 07.11.2015 позивач склав присягу на вірність Українському народові.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Перебуваючи на службі у Національній поліції України, особа повинна бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язана не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Суд першої інстанції вірно висновував, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є позивач свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580-VIII.

Отже, дисциплінарна комісія мала підстави стверджувати, що поведінка позивача, який мав би бути взірцем добропорядності та законослухняності, є неприпустимою, і не тільки порочить звання поліцейського, а й завдає непоправної шкоди авторитету органів правоохоронних органів.

Висновки аналогічні за змістом викладені у постановах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі №320/1206/21, від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, від 03.04.2024 у справі №420/9503/22, від 15.08.2024 у справі №420/5700/23.

Також судом першої інстанції правильно зауважено, що позивачу систематично під особистий підпис доводилися до відома положення Закону України «Про запобігання корупції», наказу Національної поліції України від 23.09.2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», наказу МВС України від 10.10.2004 №1177 «Про затвердження положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України», наказу МВС України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», ознайомлено з вимогами щодо необхідності дотримуватися службової дисципліни, правил поведінки та професійної етики працівника Національної поліції України, не допускати службових зловживань, не використовувати службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи для інших осіб.

Також в ході службового розслідування комісією було враховано, що за час служби в поліції позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності 6 разів та на час виникнення спірних правовідносин у позивача було діюче дисциплінарне стягнення, а саме: догана, винесена на підставі наказу Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №702 від 20.06.2023.

Таким чином, встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності свідчать, що комісією в процесі службового розслідування встановлено порушення майором поліції ОСОБА_1 . Присяги працівника поліції, службової дисципліни, а також відповідних вимог законодавства, а отже у відповідача були наявні обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів поліції.

Щодо доводів апелянта про те, що на порушення процедури та порядку проведення службового розслідування, так як в позивача відбирались пояснення не по всім фактам, вказаним у висновку службового розслідування, апеляційний суд зазначає наступне.

28.09.2023 членом дисциплінарної комісії було відібрано пояснення в ОСОБА_1 , який написав пояснення власноручно. З тексту пояснення зрозуміло, що спочатку ОСОБА_1 надавав пояснення з приводу повідомленої йому підозри, після чого йому було поставлено питання членом дисциплінарної комісії, який в нього відбирав пояснення.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що проводиться службове розслідування і надавав пояснення в даному службовому розслідуванні, він відповідно до Дисциплінарного статуту, мав право знайомитись з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування.

Крім цього, якщо позивач вважав, що з приводу будь- яких обставин, які досліджувались дисциплінарною комісією, хоче надати додаткові пояснення чи докази, він міг звернутись з відповідним клопотанням, що передбачено п.2 ч.2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Натомість доказів звернення з відповідним клопотанням позивачем надано не було, тому покликання апелянта на незясування дисциплінарною комісією всіх обставин під час відбирання в нього пояснення є необґрунтованими.

Також апелянт вказує на порушення судом першої інстанції положення ч.2 ст.211, ст.219 КАС України, оскільки суд в оскаржуваному рішенні посилається на повний текст ухвали Рівненського міського суду від 18.09.2023 у справі №569/7942/23, вступна та резолютивна частина якої була долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Вказана ухвала має публічний характер, постановлена іншим судом в межах кримінального провадження і її правовий статус не потребує додаткового доказування у межах адміністративної справи, тому посилання в рішенні судом на повний текст ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2023 у справі №569/7942/23 жодним чином не порушує прав позивача.

Також апелянт зазначає про безпідставність посилання суду першої інстанції, без зазначення конкретних матеріалів справи, на встановлення того, що позивач в період з січня по червень 2023року не проходив функціональну підготовку.

Судом першої інстанції 14 листопада 2024 року було винесено ухвалу про витребування доказів у справі, а саме інформації про проходження в період з 01.01.2023 по 30.09.2023 всіма дільничними інспекторами сектору превенції ВП №4 РРУП дистанційного навчання на базі інформаційно-комунікаційних технологій (Освітній портал Національної поліції) та результати проходження ними зазначеного навчання у вказаний період. На виконання даної ухвали суду відповідачем було направлено інформацію, яка підтверджує проходження іншими працівниками сектору превенції ВП №4 РРУП дистанційного навчання на базі інформаційно-комунікаційних технологій (Освітній портал Національної поліції) та отримання оцінок ними за проходження даного навчання.

Відповідно до п.2 розділу 5 Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України №50 від 26.01.2016 (далі Положення) протягом навчального року заняття з функціональної підготовки, що проводяться за місцем служби (у тому числі з використанням навчальних ресурсів Освітнього порталу), у плановому порядку обов`язково відвідує весь особовий склад навчальної групи.

Поліцейські органів поліції, закладів, установ поліції, які перебувають на посадах, що заміщуються особами середнього і вищого складу поліції, опановують функціональну підготовку тільки під час проходження навчання на Освітньому порталі.

Відповідно до п.7 розділу 11 Положення, рівень знань поліцейського визначається під час опанування навчальної тематики, розміщеної на Освітньому порталі,- шляхом проведення тестування за видами службової підготовки.

Відповідно до п.1 розділу 13 Положення, рівень знань поліцейського з функціональної, загальнопрофільної та вогневої підготовок у межах проходження навчання на Освітньому порталі визначається шляхом виконання ним (щомісячно) тестових завдань, що оцінюються відповідно до критеріїв, передбачених розділами ХІУ-ХУІІ цього Положення.

Таким чином, тестування з функціональної підготовки входить в межі навчання з функціональної підготовки і являється оцінкою рівня знань поліцейського по опануванню навчальної тематики, тому доводи позивача з даного приводу є безпідставними.

Також апелянт зазначає про те, що під час проведення службового розслідування не були зібрані докази, якими обґрунтовувалась підозра у вчиненні ОСОБА_2 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З цього приводу є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відсутність вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний п.6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-УІІІ, а не п.10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Дисциплінарною комісією було зібрано в повному обсязі докази вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а також доведено факт здійснення профілактичної роботи відносно раніше засудженого ОСОБА_6 , так як ОСОБА_12 мешкав на території адміністративного обслуговування ОСОБА_1 , (судом було досліджено рапорти та акти ОСОБА_1 про перевірку ОСОБА_6 за місцем проживання протягом 2019 року).

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено ч.2 ст.19 Закону №580-У1ІІ підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати, насамперед, у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваному рішенню відповідача, яке прийняте останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а та від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21.

Варто зазначити, що реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 серпні 2022 року у справі 120/8381/20-а, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, від 11 липня 2023 року у справі №1.380.2019.002223, від 03 серпня 2023 року у справі № 160/7157/19 та від 31 серпня 2023 року у справі №160/3330/19.

У постанові від 17 листопада 2022 року у справі № 480/9492/20 Верховний Суд висновував, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення.

З`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 08 травня 2019 року у справі № 807/196/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 812/1706/15, від 28 листопада 2019 року у справі № 802/1969/17-а, від 30 липня 2020 року у справі №802/1767/17-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 814/334/17.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУ НП в Рівненській області, приймаючи оскаржувані п.1 наказу №1138 від 10.10.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ №250 о/с від 18.10.2023 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством.

Вказані накази відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування, а позовних вимог до задоволення в цій частині.

Відповідно як похідні не підлягають до задоволення вимоги про поновлення на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі №460/25428/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст постанови складено 01.07.2025 у зв`язку із перебуванням головуючого судді Матковської З.М. у черговій щорічній відпустці з 16.06.2025 по 29.06.2025 включно; суддів Гінди О.М. та Ніколіна В.В. у черговій щорічній відпустці з 17.06.2025 по 30.06.2025 включно.