Справа № 440/11218/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 р. Справа № 440/11218/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2025, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 04.03.25 у справі № 440/11218/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідачі), в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення з 24.02.2022 по 21.06.2024 розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням позивача, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати, а Військову частину НОМЕР_2 , як юридичну особу, на фінансовому забезпеченні якої перебуває на цей час Військова частина НОМЕР_1 , виплатити позивачу перераховане грошове забезпечення та грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористані основні та додаткової відпустки (в тому числі як учаснику бойових дій за 2022-2024 роки), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня відповідного року за період з 24.02.2022 по 21.06.2024, одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" за 27 (двадцять сім) місяців (з 24.02.2022 по 21.06.2024), визначивши розміри мого посадового окладу, окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та раніше проведених виплат.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 440/11218/24 скасовано; справу №440/11218/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Після повернення справи до Полтавського окружного адміністративного суду ухвалою від 11 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та зобов`язати Полтавський окружний адміністративний суд відкрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з підстав пропуску строку звернення до суду, неправильно визначив момент, з якого обчислюється строк звернення до суду, оскільки фактично про порушення своїх прав позивач дізнався після звільнення зі служби і здійснення відповідачем остаточного розрахунку. Звертає увагу, що відсутність оригіналу позовної заяви після її повернення позивачу ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки матеріали справи містять засвідчену судом копію позовної заяви, окрім того, позивач не отримав жодного повідомлення від суду про необхідність повторного подання оригіналу позову.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами в цій справі виник у зв`язку з невиплатою позивачу грошового забезпечення у належному розмірі.

Приймаючи ухвалу від 04 березня 2025 року про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений в такій ухвалі строк не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Надаючи правову оцінку мотивам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною першою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві також зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування до позовної заяви ОСОБА_1 положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки після залишення позовної заяви, поданої 20.09.2024 з пропуском тримісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом, в частині позовних вимог про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.05.2024, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в період з 19.07.2022 по 31.05.2024 без руху, позивач не усунув недоліки такої позовної заяви у встановлений судом строк та не клопотав перед судом про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом в частині позовних вимог про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.05.2024. Натомість позивач висловив свою незгоду із застосуванням судом строку, встановленого статтею 233 КЗпП України, та наполягав на тому, що строк звернення з позовом не пропущено. Власне клопотання про поновлення строку позивач так і не заявив.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 440/11218/24 скасовано; справу №440/11218/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалюючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що повертаючи позивачу позовну заяву з підстав пропуску строку звернення до суду, суд не з`ясував належним чином всі суттєві обставини у справі та не надав їм належної оцінки, що, в свою чергу, позбавило позивача права на звернення до суду.

Підсумовуючи наведене суд апеляційної інстанції констатував, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду, в тому числі поважність причин його пропуску, фактично перевірялось та досліджувалось судом першої інстанції лише за період з 19.07.2022 по 31.05.2024, що було зумовлено неповним з`ясуванням обставин у справі.

Водночас апеляційний суд звернув увагу на те, що суд першої інстанції неправомірно не відкрив провадження у справі за позовними вимогами за період до 19 липня 2022 року.

Крім того, суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами про належну виплату грошового забезпечення за 21 день червня 2024 року, компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки, одноразової допомоги при звільненні, з незрозумілих причин повернув позовну заяву і в цій частині.

Беручи до уваги те, що помилка суду першої інстанції у тлумаченні норм права призвела до того, що позивачу фактично не було надано можливості подати заяву про поновлення строку звернення до суду та зазначити причини, що унеможливили подати позов до суду в строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, який завершився з відміною дії карантину 30 червня 2023 року, суд апеляційної інстанції зауважив, що висновки суду першої інстанції про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 19 липня 2022 року по 31 травня 2024 року є передчасними.

Приймаючи ухвалу від 25.09.2024 про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції наведених висновків Другого апеляційного адміністративного суду не врахував та повторно надав позивачу строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з посиланням на необхідність зазначення позивачем причин, що унеможливили подати позов до суду в строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 31 травня 2024 року.

Тобто суд першої інстанції не виконав вимоги постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 та не розмежував спірні періоди для звернення з цим позовом до адміністративного суду (що, власне, і було підставою для скасування ухвали від 10.10.2024), в резолютивній частині ухвали від 11 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху чітко не зазначив, за який період позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до суду, а також не вирішив питання щодо відкриття провадження в іншій частині позовних вимог.

Водночас, з огляду на те, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 позовну заяву та всі додані до неї матеріали повернуто позивачеві і в матеріалах справи відсутній оригінал позовної заяви з доданими до неї матеріалами та копії для відповідачів, суд першої інстанції запропонував позивачу надати позовну заяву з доданими матеріалами та її копії для відповідачів, проте у резолютивній частині ухвали про залишення позову без руху не вказано про необхідність надання позивачем оригіналу позову.

Разом з цим завірена копія позовної заяви є у матеріалах справи, також в системі «Електронний суд» наявна позовна заява та додатки до неї.

Зважаючи на викладене, колегія суддів наголошує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст. 13 Конвенції, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського суду з прав людини від 13.01.2000 по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 04 березня 2025 року не виконано вимоги суду апеляційної інстанції, яким констатовано, що первісно стосовно частини позовних вимог судом було неправомірно повернуто позовну заяву, а також не чітко викладено в резолютивній частині шляхи усунення недоліків позовної заяви щодо періодів та необхідності повторного надання оригіналу позову, у зв`язку з чим передчасно повернуто позовну заяву.

Отже, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

За змістом ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, а тому ухвалене судове рішення на підставі вимог статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 440/11218/24 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій