Справа № 200/2871/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Справа№200/2871/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшов адміністративний позов адвоката Ромась А.І., яка діє в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України (далі Відповідач 1), Головного управління ДПС у Донецькій області (далі Відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової служби України (ДПС) про залишення без розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення:

- Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10314/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 76050,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10325/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 14-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 12402,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10308/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення №0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6084,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10320/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 35244,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10295/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10309/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10280/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 1098,50 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10327/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14550,25 гривень;

визнати протиправними та скасувати повністю наступні податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області:

- № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 76050,00 гривень; № 14-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 12402,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6084,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 82908,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 35244,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 1098,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14550,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13731,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 2239,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6363,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13848,90 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 89987,70 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 92580,60 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 39355,80 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 84922,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6793,80 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що обліковувались за ОСОБА_1 , та винесені спірні податкові повідомлення рішення від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, №14-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, №0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407. Позивач не погоджується зі спірними податковими повідомленнями рішеннями та вважає їх протиправними, оскільки останні прийняті з порушенням вимог чинного податкового законодавства. Позивач наголошує, що має у власності об`єкти нерухомого майна, які є будівлями сільськогосподарського призначення і відповідно до п.п «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не підлягають оподаткуванню.

Також, позивач вважає, що на період дії воєнного стану вона звільнена від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, оскільки нерухомі об`єкти, які належать їй на праві приватної власності, розташовані на території Слов`янської громади, яка включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, згідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309.

Позивач наголошує, що в спірних податкових повідомленнях рішеннях зазначений період 2021 року по якому пройшов строк давності. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що податкові повідомлення рішення не були вручені належним чином.

Крім того позивач вказує, що прийняти Державною податковою службою України рішення про залишення без розгляду скарг на податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи викладені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. Оскаржуване рішення ДПС України про результати розгляду скарги саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак, безпосередньо не порушує права та інтереси позивача. Відповідач вказує, що прийняті ним рішення про результати розгляду скарги не має юридичного характеру, оскільки безпосередньо не стосуються прав і обов`язків позивача, не містять обов`язкового для нього припису.

З огляду на викладене відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до нього.

Відповідач 2 надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення - рішення прийняті в межах чинного податкового законодавства та належним чином були спрямовані на адресу позивача для ознайомлення.

Відповідач наголошує, що позивач згідно ІКС ДПС зареєстрована як фізична особа-підприємець, займається виробництвом сільськогосподарської продукції, основний вид діяльності «Розведення свиней» та відноситься до п.п 14.1.235 п. 14.1 статті 14 ПК України до сільськогосподарських товаровиробників, проте, в реєстрі платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ІКС ДПС нежитлова нерухомість, власником якої є ОСОБА_1 , обліковується як тип об`єкта нерухомого майна «нежитлова будівля», У зв`язку з чим, неможливо визначити належність об`єкта нерухомого майна до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023. При цьому, ФОП ОСОБА_1 з метою встановлення права користування пільгою із сплати податку не зверталась до ГУ ДПС для проведення звірки з письмовою заявою та підтвердженими документами, зокрема документами на право власності, згідно з підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

Також відповідач 2 звертає увагу суду на те, що відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується: 1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб. Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (набрав чинности 20.03.2025) визначено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11 березня 2025 № 380/43786. Відповідї служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10295/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10309/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10280/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомленн

Відповідач 2 посилається на те, що відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 ПКУ, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Отже, ГУ ДПС може нарахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за три останні звітні податкові роки. Згідно з інтегрованою карткою платника податку за кодом платежу 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» ОСОБА_1 у 2020 та 2021 роках вказаний податок не сплачувала.

Враховуючи викладені обставини відповідач 2 наполягав на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

До суду надійшли відповіді на відзив Відповідача 1 та Відповідача 2 зі змісту яких позивач не погодився із доводами, наведеними у відзивах на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Ромась Анастасії Ігорівни про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зареєстроване як фізична особа - підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває. Місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 . Основний вид економічної діяльності «Розведення свиней» (код КВЕД 1.46).

Відповідач 1 - Державна податкова служба України, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує наданій цьому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатні здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідачі 2 - Головне управління ДПС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує наданій цьому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатні здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Згідно витягів з реєстрів про реєстрацію права власності за позивачем обліковуються об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, телятник за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 1612520;

- нежитлова будівля, склад за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 12960146;

- нежитлова будівля, котельна за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Микільське, п. Виробничий комплекс, 16, реєстраційний 12883209;

- нежитлова будівля, телятник за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 10869833;

- нежитлова будівля, корівник за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 10869643;

- нежитлова будівля будівля, телятник за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 10888690.

Оскільки платник податку є фізичною особою, то в силу положень пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з належного їй об`єкта нежитлової нерухомості здійснює контролюючий орган за місцем її податкової адреси (місцем реєстрації) та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України надсилає їй податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми податку у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

ГУ ДПС у Донецькій області на підставі зазначеного вище були сформовані в автоматичному режимі в ІКС податкові повідомлення рішення:

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 6084,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 76050,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 80586,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 35244,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 82908,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 12402,00 гривень, за податковий період 2021 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 2239,25 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 6363,50 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 1098,50 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 14550,25 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 13731,25 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 14969,50 гривень, за податковий період 2022 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 6793,80 гривень, за податковий період 2023 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 13848,90, гривень, за податковий період 2023 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 89987,70 гривень, за податковий період 2023 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 92580,60 гривень, за податковий період 2023 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 39355,80 гривень, за податковий період 2023 року;

від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, яким визначенні позивачу грошові зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , код платежу 18010300, у сумі податкового зобов`язання 84922,50 гривень, за податковий період 2023 року.

Зазначені податкові повідомлення рішення були направлені на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням, проте, поштове відправлення було повернуто на адресу відповідача 27.01.2024 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується матеріалами справи.

Позивач не погодився зі спірними податковими повідомленнями - рішення направив до Державної податкової служби України скарги від 20.03.2025 року, відповідно до яких просив скасувати податкові повідомлення рішення від 26.06.2024 року № 0-0522-UA0021407, №14-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, №0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407, № 0-0522-UA0021407.

За результатами розгляду скарг позивача Державною податковою службою України прийнято рішення від 11.04.2025 року № 10314/6/99-00-06-01-02-06, № 10325/6/99-00-06-01-02-06, № 10308/6/99-00-06-01-02-06, № 10320/6/99-00-06-01-02-06, № 10295/6/99-00-06-01-02-06, № 10309/6/99-00-06-01-02-06, № 10280/6/99-00-06-01-02-06, № 10327/6/99-00-06-01-02-06, № 10284/6/99-00-06-01-02-06, № 10310/6/99-00-06-01-02-06, № 10312/6/99-00-06-01-02-06, № 10321/6/99-00-06-01-02-06, № 10313/6/99-00-06-01-02-06, № 10306/6/99-00-06-01-02-06, № 10300/6/99-00-06-01-02-06, № 10304/6/99-00-06-01-02-06, № 10318/6/99-00-06-01-02-06, якими скарги позивача про скасування податкових повідомлень рішень залишено без розгляду.

Позивач не погодившись з рішенням Державної податкової служби України про залишення скарг без розгляду та спірними податковими повідомленнями рішеннями, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінки спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (застосовується до спірних правовідносин в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пп. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі ПК України), зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 статті 36 ПК України).

Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. (п.п. 266.6.1., п. 266.5. ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.7. ст. 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку, а саме: обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.7.3. ст. 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до пункту 266.10.3. статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

На підставі пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 266.10.1. статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Положення ст. 266 п. 266.10. пп. 266.10.3. ПК України містить положення про те, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Затримка у надісланні (врученні) контролюючим органом у встановлений ст. 266 п. 266.7. пп. 266.7.2. ПК України строк може свідчити лише про порушення процедури направлення (вручення).

Невручення, несвоєчасне вручення податкового повідомлення-рішення впливає на дату початку перебігу строку сплати нарахованого грошового зобов`язання, а також на звільнення від відповідальності за несвоєчасну його сплату, як це і передбачено ст. 266 п. 266.10. пп. 266.10.2. ПК України.

Факт недотримання контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. Порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення не впливає на його законність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 р. у справі № 820/1975/17 та від 28 лютого 2020 р. у справі № 804/4231/16.

Разом з цим, як вже було зазначено судом вище, базовий податковий (звітний) період із нарахування та сплати такого податку дорівнює календарному року (пп. 266.6.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. 266.10.3 "а" п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, граничний строк сплати грошових зобов`язань позивачем за 2021, 2022, 2023 роки базовий (звітний) період 29.03.2025 року.

Отже, за 2021 базовий (звітний) період має обраховуватись строк давності 1095 днів саме з 29.03.2025 року.

З огляду на те, що оскаржувані ППР прийняті 26.06.2024 року, контролюючий орган не допустив пропуску строку давності при визначенні сум грошового зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2021, 2022, 2023 роки.

З огляду на зазначені обставини суд не приймає доводи позивача про те, що сплинув строк давності щодо прийняття спірних податкових повідомлень рішень, якими позивачу нараховано податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021, 2022, 2023 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжений відповідними Указами та діє по теперішній час.

За статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.22, відповідно до якого тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.

Водночас, відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України (що діє з 06.05.2023 згідно Закону № 3050-IX) тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:

1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:

за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;

за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.

Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.

У 2022 році існував Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 28.10.2022 року, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 № 75.

Відповідно до цього Наказу Святогірська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області була включена до цього Переліку. Цей Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, Святогірська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області з 24.02.2022 року належать до Території можливих бойових дій.

Отже, до 06.05.2023 (набрання чинності змін в ПК) пп. 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України передбачав, що в період воєнного стану платники податків звільняються від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.

На підставі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

У Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначено: «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи)».

Тобто, за нормами ПК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для ненарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.

Відповідно до положення пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року за № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (у спірний період), відповідно до якого до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Також суд зауважує, що застосування приписів пп.69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не відповідатиме принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, пункт 43).

Отже, враховуючи вищевикладене, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» від 11.04.2023 року № 3050-ІХ, який набрав чинності 06.05.2023 року, має застосовуватись до правовідносин, що виникли після 06.05.2023 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 200/2162/24.

Суд наголошує, що за нормами ПК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для не нарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.

Таким чином, обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виникає у платників податків, об`єкти оподаткування яких розташовані на території можливих бойових дій з травня 2023 року. Враховуючи наведене, в межах спірних правовідносин, позивач був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми вказує на те, що її застосування передбачає наявності таких умов: нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 21 травня 2024 року у справі № 600/5153/23-а, від 05 лютого 2025 року у справі № 500/6132/23.

Відповідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Суд зазначає, що з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання -небудь», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

Суд враховує, що у Податковому кодексі України поняття «сільськогосподарський товаровиробник» визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, згідно з яким (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо стимулювання утворення та діяльності сімейних фермерських господарств» від 10.07.2018 № 2497-VIII, підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України доповнено словами «або фізична особа-підприємець». Тобто з моменту набрання чинності цим Законом, законодавець надає статус сільськогосподарського товаровиробника і фізичним особам-підприємцям, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції та здійснюють операції з її постачання.

У підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV цього Кодексу «Спеціальні податкові режими», до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники. Таким чином, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», що прямо визначено вказаним підпунктом.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ «Податок на майно».

Як передбачено пунктами 5.2, 5.3 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 № 575-VI, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник», що міститься у Законі України «Про сільськогосподарський перепис» та у Податковому кодексі України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення «сільськогосподарський товаровиробник» є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа.

Як встановлено судом з витягу з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців, юридичних осіб та громадських формувань та Реєстру платників єдиного податку видами основної господарської діяльності позивача є: розведення свиней.

Зазначені обставини також підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.

Крім того останній у відзиві не спростовує, що позивач здійснює сільськогосподарську діяльність та використовує спірні нежитлові об`єкти у своїй діяльності.

А тому, суд зазначає, що нарахування податку на майно, відмінного від земельної ділянки, виключно на підставі даних Реєстру платника податку на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно безвідносно до встановлення використання означеного нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності та статусу сільськогосподарського товаровиробника, не відповідає нормам матеріального закону.

Суд наголошує, що позивач наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника в розумінні наведених вище норм права та використовує належні їй на праві власності нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а тому такі будівлі в силу норм підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

З огляду на те, що нежитлові будинки, які належать позивачу на праві власності в силу норм підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то прийняті відповідачем податкові повідомлення рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 76050,00 гривень; № 14-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 12402,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6084,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 82908,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 35244,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 1098,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14550,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13731,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 2239,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6363,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13848,90 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 89987,70 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 92580,60 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 39355,80 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 84922,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6793,80 гривень є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової служби України (ДПС) про залишення без розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10314/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 76050,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10325/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 14-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 12402,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10308/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення №0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6084,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10320/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 35244,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10295/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10309/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10280/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 1098,50 гривень; Рішення Державної податкової служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10327/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розглої служби України (ДПС) від 11.04.2025 року №10295/6/99-00-06-01-02-06 про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № 0.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною другою наведеної статті, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ).

Спеціальним законодавчим актом, який регулює спірні правовідносини, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Аналіз положень пунктів 56.1, 56.2 та 56.10 статті 56 ПК України свідчить про те, що законодавцем, дійсно, закріплено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 5 КАС України (кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Рішення про результати розгляду скарги не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки платника шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, підстави скасування такого рішення та для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Верховний Суд звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики застосування вищенаведених норм ПК України Верховним Судом як судом касаційної інстанції, що зокрема підтверджується висновками, викладеними у постановах від 12 липня 2019 року у справі № 813/5256/13-а, від 6 лютого 2020 року № 810/101/16, 03 квітня 2020 року у справі № 826/4114/18, від 16 червня 2020 року у справі № 810/1652/16.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню із обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позивачу було визначено, що за звернення до суду з даним адміністративним позовом з вимогами майнового характеру (скасування 18 податкових повідомлень - рішень) та 17 вимогами немайнового характеру (скасування рішень ДПС України про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення) позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 46 572,12 грн (5389,72 (6737,15 грн * 0,8) + 41 182,4 (3028 * 17 * 0,8)).

Враховуючи те, що суд позовні вимоги задовольнив частково та відмовив у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішень ДПС України про залишення без розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 5389,72 гривень.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 76050,00 гривень; № 14-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 12402,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6084,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 82908,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 35244,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 80586,00 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14969,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 1098,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 14550,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13731,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 2239,25 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6363,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 13848,90 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 89987,70 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 92580,60 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 39355,80 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 84922,50 гривень; № 0-0522-UA0021407 від 26.06.2024 року на суму 6793,80 гривень.

В частині позовних вимог заявлених до Державної податкової служби України про визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової служби України (ДПС) про залишення без розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Італійська, б. 59; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова