Справа № 640/32784/20
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Справа№640/32784/20

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2, ) про стягнення суми недоотриманої частини заробітної плати у розмірі 841 319,50 грн,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Київської обласної прокуратури (далі відповідач), де просить суд: стягнути з держави України в особі відповідача матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме: посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 до 27.01.2020 в сумі 841 319,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає таке.

Позивач у період з 16.01.2015 по 27.01.2020 працював в органах прокуратури України та з 27.01.2020 звільнений за власним бажанням, що підтверджується записами трудової книжки.

За час роботи позивача у спірний період йому недоплачено заробітну плату у загальному розмірі 841 319,50 грн.

Таким чином позивач вважає, що розмір матеріальної шкоди, яка йому спричинена у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме: посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 до 27.01.2020 складає 841 319,50 грн.

Вважаючи вказане порушенням своїх прав, позивач звернувся за захистом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2020 відкрито провадження у справі розгляд визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/32784/20 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 адміністративну справу №640/32784/20 прийнято до провадження. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Буряк І.В. в порядку спрощеного позовного провадження у строк, встановлений статтею 258 КАС України.

Зобов`язано учасників справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин у цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також у разі врегулювання спору.

Повідомлено учасникам справи, що документи, заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення та ін. можуть бути подані до суду шляхом направлення їх: через підсистему "Електронний суд".

Наявний у матеріалах справи відзив Київської обласної прокуратури свідчить про незгоду із доводами позивача та містить прохання у позові відмовити з огляду на таке.

Відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу та здійснювати виплату у розмірі більшому ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505.

Щодо посилань позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020, то останнє на спірні правовідносини не впливає, оскільки не має ретроспективної дії.

Також є необґрунтованими посилання позивача на положення ст.1175 Цивільного кодексу України, оскільки недоотриманий розмір заробітної плати не може вважатися збитками у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.

Позивачем надано відповідь на відзив, де позивач доводи відповідача спростовує та просить позов задовольнити.

Відповідачем надано пояснення на відповідь на відзив, де відповідач доводи відзиву підтримує, проти арґументів позивача заперечує, просить у позові відмовити.

Також відповідачем надано клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із тим, що остання не належить до справ, що розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Позивачем висловлено заперечення щодо вказаного клопотання, в обґрунтування яких позивач посилається на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 757/70264/17-ц.

Фактичні обставини установлені судом у справі.

ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач з 01.07.2015 до 27.01.2020 працював на посадах в органах прокуратури України (в Київській області), що підтверджується відомостями трудової книжки серія НОМЕР_3 .

Позивач звернувся до відповідача із листом щодо надання інформації про розмір посадового окладу на посадах в органах прокуратури Київської області за період роботи з 01.07.2015 по 27.01.2020 та у відповідь отримав листа Київської обласної прокуратури від 17.12.2020 № 27-372 вих-20, де повідомлено про посади на яких перебував ОСОБА_1 та розмір посадового окладу за період з 01.07.2015 по 27.01.2020.

Також у матеріалах справи містяться розрахункові листи про розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період.

Відомості про проходження позивачем атестації у матеріалах справи відсутні.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 757/70264/17-ц вказано, що якщо спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі та звільненням з неї, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби, а орган, в якому особа перебувала на цій службі, не здійснював щодо неї публічно-владні управлінські функції у спірних правовідносинах.

Оскільки спір у цій справі виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, а саме правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення, то підстави вважати цей спір приватноправовим у суду відсутні.

Вказане також підтверджується численною практикою Верховного Суду у подібній категорії справ, а саме постанови від 28.07.2022 у справі № 620/1338/21, від 19.10.2022 справа №540/352/21 від 03.04.2024 справа №120/14973/21-а та інші.

Ураховуючи викладене, у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд відмовляє.

Щодо суті спірних правовідносин.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

За приписами ч. 1 ст. 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Частиною 3 ст. 81 Закону №1697-VII визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 9 ст. 81 Закону №1697-VII).

Частиною 1 статті 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Статтею 90 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до статей 8, 13 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з правилами частини дев`ятої статті 81 Закону № 1697-VII фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, які набрали чинності з 01 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1, п.2, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Абзацом 3 п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Зазначений Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Висновки суду.

Судом установлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що, на думку позивача, наявна бездіяльність відповідача щодо неналежного розрахунку з ним, а саме: невиплати їй заробітної плати з урахуванням посадового окладу, визначеного приписами статті 81 Закону України Про прокуратуру за період роботи з 16.07.2015 по 27.01.2021.

Статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Абзацом 3 п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Зазначений Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.

Закон України від 28.12.2014 № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закон України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин прийняті пізніше Закону України 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

За цих обставин суд зазначає, що у 2015 році норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо заробітної плати прокурора застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 81 цього Закону.

Також суд наголошує, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Водночас Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням вищенаведених обставин суд зазначає про відсутність у відповідача права на здійснення перерахунку та виплату посадового окладу позивачу самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України у розмірі, іншому ніж встановлений постановою КМУ №505, до ухвалення 26 березня 2020 року рішення Конституційного Суду України від № 6-р/2020, оскільки воно не впливає на правовідносини, які виникли до його прийняття, останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Крім цього, зважаючи на обставини реформування органів прокуратури згідно із Законом № 113-ІХ та пов`язані з цим збільшення посадових окладів тих працівників, які пройшли атестацію, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відповідно до норм законодавства, яке регулює ці правовідносини прокурори, які не були переведені на посаду прокурора в новостворені органи прокуратури, отримували/отримують заробітну плату відповідно до Постанови № 505. Водночас, ті прокурори, які переведені на такі посади, отримують заробітну плату згідно з Постановою № 1155 та статті 81 Закону № 1697-VII.

Отже, виплата заробітної плати згідно з Постановою № 1155 і статті 81 Закону №1697-VII пов`язувалася саме із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в «новоутворені»/«оновлені» прокуратури (відповідно до Закону № 113-ІХ). З набранням чинності Постанови № 1155 не всім прокурорам України воднораз збільшили посадові оклади, а тільки тим, кого після атестації перевели на посади прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (відповідно до Закону № 113-ІХ). Цей процес був триваючим, тож вочевидь виникали ситуації, коли протягом одного періоду прокурори отримували заробітні плати відповідно до різних нормативно-правових актів (відповідно до Постанови № 505 і Постанови № 1155).

Факт проходження позивачем атестації судом не встановлено, а позивач на такий не посилався.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 30.06.2021 у справі № 826/17798/14, від 26.05.2022 у справі № 540/1268/21, від 14.07.2022 у справі №160/13767/20 та від 28.07.2022 у справі № 620/1338/21.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк та порядок, встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 03.07.2025.

Суддя І.В. Буряк