Справа № 757/24575/25-а
Суддя: Єрмічова В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

19 червня 2025 року

Суддя Печерського районного суду м. Києва Єрмічова В. В., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Парфенюка Олександра Вікторовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшов указаний позов.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Під час вивчення матеріалів адміністративної справи було встановлено, що вони не відповідають вимогам статей 160-161 КАС України.

Вимоги до позовної заяви встановлені статтями 160-161, 286 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому, для встановлення суб`єктного складу, а саме сторони відповідача, при розгляді справ про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення, необхідно врахувати ст. 222 КУпАП, норми Закону України «Про Національну поліцію» та наказ Національної поліції України № 73 від 06.11.2015 року «Про затвердження Положення про Департамент патрульної поліції».

Із змісту ст. 222 КУпАП убачається, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Відповідно до п. 1 розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пунктів 9, 10 розділу V Положення, Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Департамент фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання.

Відповідне Управління патрульної поліції до якого відноситься уповноважений поліцейський, чи інспектор поліції УПП, який має право приймати рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та який відноситься до структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції не є юридичною особою.

Отже, враховуючи вказані вище положення, відповідачем чи співвідповідачем у справах про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за порушення громадського порядку має бути Департамент патрульної поліції, який є юридичною особою і має рахунки відкритті в Державній казначейській службі України, оскільки саме на Департамент можуть бути покладені судові витрати в разі задоволення позову.

Відтак, позивачу необхідно уточнити коло відповідачів по справі та позовні вимоги відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України та п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

За таких обставин, позивачу відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, необхідно зазначити дані сторін у справі, як то передбачено п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Згідно ч. 7 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 44 КАС України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з приписами ч. 9 ст. 44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, однак усупереч вимогам, передбачених ч. 9 ст. 44 КАС України, не надав докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи, а саме: відповідачу, що є недоліком, який необхідно усунути.

За таких обставин, позивачу слід додати до позовної заяви докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу - копію позовної заяви та копії доданих до неї документів.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач додала квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1 грн.

Верховний Суд України в постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16) зазначив, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2-4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Однак, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18.03.2020 в справі № 543/775/17, відступила від такого висновку, вказавши, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону «Про судовий збір» № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

При цьому, з метою забезпечення виконання вимог Закону України «Про судовий збір» між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України укладено 26.08.2015 угоду, за якою оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» та КП «ДСС», що забезпечило централізоване отримання виписок з Державної казначейської служби України з автоматичним приєднанням до них відомостей про сплату та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України при реєстрації платіжного документа в суді.

Разом з тим, станом на час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, підтвердження щодо зарахування судового збору в розмірі 1 грн, який сплачено відповідно до квитанції № 7280-0171-2607-6393 від 25.05.2025 до спеціального фонду Державного бюджету України відсутнє, що виявлено під час перевірки через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3».

Отже, копія квитанції № 7280-0171-2607-6393 від 25.05.2025 не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору у розмірі 1 грн.

Відтак, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн та надати докази сплати судового збору (оригінал квитанції) до суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазнає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, у разі виправлення недоліків, нову позовну заяву необхідно викласти відповідно до вимог статей 160-161 КАС України, визначитись з колом відповідачів.

Суд додатково роз`яснює, що у разі подання нової редакції позовної заяви, вона подається до суду разом з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості учасників процесу.

На підставі викладеного, керуючись статей 5, 160-161, 168-169, 248, 293 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора поліції Парфенюка Олександра Вікторовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати двох днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Єрмічова