Справа № 240/16530/25
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 липня 2025 року м. Житомир справа№240/16530/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог процесуального законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого йому обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, грошова допомога для оздоровлення за 2022 - 2024 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також одноразова грошова допомога при звільненні сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та індексації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, грошову допомогу для оздоровлення за 2022 - 2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а також одноразову грошову допомогу при звільненні, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та індексації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.05.2022 (нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік) по день фактичної виплати (доплати) грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Відтак, чинне процесуальне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стала виплата йому грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 - 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також одноразової грошової допомоги при звільненні в неналежних розмірах за рахунок не врахування до складу грошового забезпечення, з якого визначався розмір зазначених виплат, додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та індексації.

Відтак, предметом спірних правовідносин є трудовий спір щодо оплати праці ОСОБА_1 (в частині позовних вимог, які стосуються грошової допомоги для оздоровлення за 2022 - 2024 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), а також трудовий спір у справах про звільнення, а саме спір щодо виплати позивачу всіх сум, що належали йому при звільненні з військової служби (в частині позовних вимог, які стосуються грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки ці виплати були виплачені позивачу при звільненні з військової служби).

Суд звертає, увагу, що положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебували на публічній (військовій) службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці при визначенні її розміру. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зробила правовий висновок про те, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні над частиною п`ятою статті 122 КАС України. Під час визначення строків звернення до адміністративного суду для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, згідно з позицією Великої Палати необхідно застосовувати приписи статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками позовної давності.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю. Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Так, вищезазначеним Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX частину першу та другу статті 233 Кодексу законів про працю України було викладено у наступній редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."

При цьому відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин.

Таким чином, шляхом внесенням до ст. 233 Кодексу законів про працю України вказаних змін, законодавець увів процесуальні строки для звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, дія частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-IX, яка діє з 19.07.2022) поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов таких висновків:

"З моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (19 липня 2022 року) положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України. Водночас, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин"). З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023".

Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом у справі №460/21394/23, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до інформації, вказаної в довідці про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати від 22.05.2025, одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік позивач отримав у травні 2022 року, за 2023 рік - у березні 2023 року, а за 2024 рік - у квітні 2024 року.

Відтак, до вимог про виплату в належному розмірі грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом №2352-ІХ, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, процесуальний строк на звернення до суду у вказаній частині позовних вимог позивачем не пропущений.

Натомість, до позовних вимог про виплату в належному розмірі грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України у редакції зі змінами, внесеними Законом №2352-ІХ. Разом з тим, оскільки грошова допомога на оздоровлення є виплатою, яка здійснювалась позивачу під час проходження ним військової служби, та відповідно не відноситься до категорії виплат, які здійснюються при звільненні, то в розумінні правових норм статті 233 КЗпП спірні в цій частині правовідносини є трудовим спором щодо оплати праці, а тому регулюються саме частиною 1 статті 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними Законом №2352-ІХ), яка передбачає тримісячний строк на звернення до суду. При цьому, моментом початку відліку вказаного тримісячного строку є день, коли особа дізналась або повиннна була дізнатися про порушення свого права.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що процесуальний строк на звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки, розпочався для позивача з моменту виплати йому такої допомоги, оскільки саме при отриманні такої виплати позивач дізнався про її розмір та відповідно й дізнався про порушення свого права на отримання такої допомоги в належному розмірі.

Відтак, процесуальний строк на звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог, які стосуються грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, яка була виплачена в березні 2023 року, розпочався для позивача в квітні 2023 року, та відповідно закінчився через три місяця, тобто в червні 2023 року. Натомість, процесуальний строк на звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог, які стосуються грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, яка була виплачена в квітні 2024 року, розпочався для позивача в травні 2024 року, та відповідно закінчився через три місяця, тобто в липні 2024 року.

Оскільки з даною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 23.06.2025, суд приходить до висновку, що він пропустив тримісячний процесуальний строк на звернення до суду, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, щодо позовних вимог, які стосуються виплати в належному розмірі грошової допомоги на оздоровлення за 2023 та 2024 роки.

Щодо позовних вимог, які стосуються грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає, що вказані виплати були здійсненні позивачу при звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яке відбулося 29.07.2024. У зв`язку з цим, до вказаної частини позовних вимог застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними Законом №2352-ІХ). При цьому, оскільки в розумінні правових норм статті 233 КЗпП спірні в цій частині правовідносини є трудовим спором у справах про звільнення, так як стосується виплати сум, що належать при звільненні з військової служби, то застосуванню до них підлягає частина 2 статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк на звернення до суду.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними Законом №2352-ІХ) моментом початку відліку тримісячного процесуального строку на звернення до суду є дата одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

У постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 Верховний Суд вказав на те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні). Виходячи з цього Верховний Суд констатував, що саме дата вручення позивачу грошового атестата є подією, з якою пов`язаний початок перебігу тримісячного строку звернення до суду.

Суд враховує, що відповідно до підпункту 4.3 пункту 4 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22 квітня 2021 року № 104), начальник фінансового органу під час зняття військовослужбовців з грошового забезпечення повинен забезпечити їх належним грошовим забезпеченням і не пізніше дня остаточного розрахунку з військовослужбовцем видати грошовий атестат про здійснені виплати та утримання в порядку, установленому цими Правилами.

Згідно з підпунктом 11.1 пункту 11 Правил грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у випадку, зокрема: вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини; звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Отже, у день звільнення з військової служби з військовослужбовцем має бути проведений повний розрахунок грошового забезпечення та виданий грошовий атестат.

В доданих до матеріалів справи документах грошовий атестат відсутній, як і відсутні докази, які містять інформацію про дату вручення позивачу такого атестату.

Однак, в матеріалах справи наявний витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2024 №187 про виключення позивача зі списків особового складу. Вказаним наказом також було вирішено питання про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік (25 днів) в розмірі 24201,88 грн, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік (15 днів) в розмірі 14521,13 грн, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, в розмірі 13553,05 грн, а також одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 32527,32 грн.

З огляду на це суд вважає, що вказаний витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2024 №187 може бути розцінений як письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, а тому з моменту ознайомлення позивача із вказаним наказом він дізнався про порушення відповідачем його права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні в належному розмірі, оскільки, ознайомившись із вказаною в цьому витягу інформацією про розміри належних йому до виплати грошової компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, він не був позбавлений можливості проявити належну зацікавленість та звернутися до відповідача за отриманням детального розрахунку про складові грошового забезпечення, які були враховані при визначенні розмірів зазначених виплат.

Відтак, суд приходить до висновку, що процесуальний строк на звернення в частині позовних вимог, які стосуються грошової компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, розпочався для позивача з 30.07.2024 та відповідно закінчився 30.10.2024.

Оскільки до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 23.06.2025, то не дотримався тримісячного процесуального строку на звернення, передбаченого ч. 2 ст. 233 КЗпП України, щодо позовних вимог, які стосуються виплати грошової компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку на звернення, в якій вказав, що при виключенні його зі списків особового складу його не було проінформовано та не були надані відомості про нараховані суми грошового забезпечення протягом часу проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначив, що фактично про порушення своїх прав він дізнався лише 29.05.2025 - після тримання у відповідь на адвокатський запит його представника листа-відповіді із долученими до нього довідками про розміри грошового забезпечення.

Розглянувши вказане клопотання суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Доводи позивача про те, що моментом, з якого він дізналась про порушення своїх прав є отримання від військової частини НОМЕР_1 листа-відповіді на адвокатський запит, суд вважає безпідставними, адже отримання такого листа не змінює моменту, з якого позивач дізнався та мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд визнає причини пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2023 та 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги, неповажними.

Частинами 1 та 2 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, ОСОБА_1 серед іншого зазначив, що військова частина НОМЕР_1 виплатила йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в неналежному розмірі через не врахування до складу грошового забезпечення, з якого визначався розмір такої допомоги, додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та індексації.

Разом з тим, із доданої до позовної заяви інформаційної довідки від 22.05.2025 про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати вбачається, що протягом 2022-2024 років матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Таким чином, в порушення вимог частини 4 статті 161 КАС України позивач не надав до суду доказів на підтвердження виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка є предметом спірних правовідносин.

У зв`язку із цим суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду докази, які підтверджують, що виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань або ж уточнити заявлені позовні вимоги.

Частинами першою та другою статті 169 КАС України, визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановити йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- доказів, які підтверджують виплату йому в період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2023 та 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги, із зазначенням в ньому інших підстав для поновлення такого строку, відмінних від тих, що були вказані в заяві, поданій до суду одночасно з позовом.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович