Справа № 175/2162/25
Суддя: Войтух О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2162/25
Провадження № 2а/175/65/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Войтуха О.М.,

за участю секретаря судового засідання Радонського М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просив суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №108 від 04 лютого 2025 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зазначену постанову позивач вважає незаконною з тих підстав, що постанова винесена з грубим порушенням КУпАП, а саме без з`ясування обставин справи, за відсутності доказів вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з посиланням на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дві фабули адміністративного правопорушення, які є різними за складом адміністративного правопорушення, а саме: 1) передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП - порушення порядку військового обліку призовників та військовозобов`язаних; 2) передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення, пов`язане із не прибуттям за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надав відзив на адміністративну позовну заяву, в якому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем лише 30 січня 2025 року вчинено дії щодо взяття на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаного, до 30 січня 2025 року позивач не перебував на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання.

Представник позивача за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_3 надала відповідь на відзив, в якому просила суд позовні вимоги задовольнити, зазначивши, що згідно адміністративної справи №108 у витягу з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних є відомості про те, що 17 серпня 2024 року про позивача було введено інформацію в систему, тобто особа позивача була встановлена відповідачем задовго до 30 січня 2025 року. Крім того адвокат зазначила, що факт обізнаності відповідача про особу позивача до 30 січня 2025 року додатково підтверджується тим, що відповідачем було подано позов до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про обмеження права керування транспортними засобами ОСОБА_1 , про що свідчить ухвала суду від 05 грудня 2024 року у справі №175/18485/24.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 січня 2025 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №108 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно зазначеного протоколу встановлено, що в умовах дії на території України воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» за №69/2022 від 24 лютого 2022 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги визначені у абзаці 6 ч. 10 ст. 1, ч. 3 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487. Тобто в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №108 від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Згідно положень ЗУ «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до абзацу 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щороку з 1 січня до 31 липня громадяни України чоловічої статі, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років, беруться на військовий облік призовників із внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом: проходження електронної ідентифікації та уточнення своїх персональних даних засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; особистого прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з поданням необхідних документів, перелік яких встановлюється Міністерством оборони України.

У відповідності до ч. 1 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено загальні вимоги до призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно п.3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У відповідності до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, суд критично ставиться до пояснень сторони позивача про те, що в тексті постанови № 108 від 04.02.2024 року в діях ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а до відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки в тексті постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та визнано його винним за цією ж частиною ст. 210 КУпАП.

Позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували факт перебування його на військовому обліку у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки до 30 січня 2025 року.

Посилання адвоката на те, що відомості про ОСОБА_1 були внесені відповідачем в систему 17 серпня 2024 року, а отже ТЦК та СП було відомо особу порушника, є необґрунтованими, оскільки внесення відомостей в систему згідно картки на ОСОБА_1 не є тотожнім взяттю його на військовий облік як військовозобовязаного.

Щодо посилання сторони позивача на наявність ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року у справі 175/18485/24 суд зазначає, що звернення ТЦК та СП з зазначеним позовом до суду не підтверджує факту перебування ОСОБА_1 на військовому обліку.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки під час розгляду справи судом встановлено відсутність порушень при винесенні відповідачем постанови № 108 від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, правопорушення ч.3 ст. 210 КУпАП.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За змістом ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на результат вирішення справи, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252 КУпАП України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №108 від 04 лютого 2025 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Войтух