Справа № 340/954/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2025 року м. Дніпросправа № 340/954/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року (суддя Сагун А.В.) в справі № 340/954/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 27 січня 2025 року №97;

зобов`язання здійснити переведення з пенсії по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 20 січня 2025 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року, а також з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2025 року за №7.22-22/05 та №7.22-22/06.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 27.01.2025 року №97.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 січня? 2025 року про перехід з пенсії по інвалідності відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування? на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"?та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 з 22 жовтня 2012 року був отримувачем пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 17 грудня 2013 року переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01 березня 2019 року переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 20 січня 2025 року звертався з заявою про перехід на інший вид пенсії.

Апелянт зауважує, що законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723. При цьому обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії за цим законом після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09 серпня 1982 року ОСОБА_1 працював з 26 березня 1993 року по 31 березня 1997 року, з 01 квітня 1997 року по 08 вересня 2010 року, з 09 вересня 2010 року по 16 грудня 2013 року в митних органах. Оскільки посадовим особам митних органів відповідно до статті 410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, тому відсутні підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з врахуванням довідок про заробітну плату від 17 січня 2025 року №7.22-22/05 та №7.22-22/05, виданих Кропивницькою митницею.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 22.10.2012.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААВ №092094 від 03.11.2014 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

З 17.12.2013 по 28.02.2019 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З 01.03.2019 за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 автоматично переведено на доцільніший вид пенсії, а саме на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058. Розмір пенсійної виплати станом на 01.03.2019 складав 7453,84 грн.

20.01.2025 заявник звернувся із заявою № 982 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до принципу екстериторіальності прийнято рішення від 27.01.2025 року №97 про відмову у переведенні та здійснення перерахунку пенсії.

Відмова обґрунтована тим, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХП від 16.12.1993 року.

Під час розгляду наданих заявником документів, а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982, встановлено, що період роботи з 07.06.1995 по 22.12.1998 належить до категорії посад державних службовців. Період з 23.12.1998, коли заявнику було присвоєно спеціальне звання Радник митної служби, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Отже станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби та має 3 роки 06 місяців 17 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Також в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 значиться, що з 17.12.2013 він отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу (згідно стажу держслужбовця), з 01.03.2019 його було переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищевикладене, відмовлено ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Врахувавши, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені, а посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, суд першої інстанції вважав, що період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 27.01.2025 року №97 винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим є передчасним висновок про відсутність у позивача стажу роботи на посадах державної служби та, як наслідок, відсутність права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Належним способом захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій? ? області повторно розглянути заяву позивача від 20 січня 2025 року щодо переходу із пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця згідно із Законом України Про державну службу та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Також суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2025 року за №7.22-22/05 та №7.22-22/06 є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22 жовтня 2021 року отримував пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 17 грудня 2013 року по 28 лютого 2019 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, з 01 березня 2019 року позивача автоматично переведено на доцільніший вид пенсії - пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 20 січня 2025 року звернувся із заявою про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 27 січня 2025 року №97 відмовлено у переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу» з підстав відсутності стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У рішенні вказано, що період роботи з 07 червня 1995 року по 22 грудня 1998 року належить до категорії посад державних службовців, період з 23 грудня 1998 року, коли заявнику присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби», не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Отже станом на 01 травня 2016 року заявник не займає посади державної служби та має 3 роки 06 місяців 17 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 09 серпня 1982 року містить записи про роботу ОСОБА_1 з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року в митних органах на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

ОСОБА_1 07 червня 1995 року прийняв Присягу державного службовця.

У період роботи в митних органах з 26 березня 1993 року 16 грудня 2013 року ОСОБА_1 присвоєні персональні звання: 23 грудня 1998 року - радник митної служби II рангу; 20 березня 2001 року - інспектор митної служби І рангу; 01 квітня 2004 року - радник митної служби І рангу; 01 червня 2013 року - 12 ранг державного службовця.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VІІІ).

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а стаття 42 цього Закону визначає підстави перерахунку призначених пенсій.

Пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні» положення Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 687/545/17.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, (далі - Порядок №622) встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, особа, яка має станом на 01 травня 2016 року певний стаж державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: вік і страховий стаж.

Суд звертає увагу, що саме до повноважень органу Пенсійного фонду належить питання обчислення як страхового стажу (частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV)), а також й спеціального стажу (стажу державної служби).

Записами трудової книжки позивача підтверджено, що позивач з 26 березня 1993 року по 16 грудня 2013 року працював на різних посадах в митних органах.

Враховуючи положення пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

До набрання чинності Законом № 889-VIII стаж державної служби обчислювався за правилами, установленими Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, був Митний кодекс України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

Частиною першою статті 569 МК України передбачено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

За положеннями частини першої статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", передбачені і Митними кодексами України від 12 грудня 1991 року та від 11 липня 2002 року.

Відтак, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 27 січня 2025 року №97 є протиправним.

Доводи апелянта зводяться до відсутності у позивача необхідного спеціального стажу та спростовані приведеними вище висновками суду.

Рішення суду першої інстанції в частині обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача не оскаржене, тому судом не надається оцінка рішенню в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в справі № 340/954/25 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в справі № 340/954/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 02 липня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 02 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко