Справа № 640/718/21
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Житомир справа № 640/718/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (також - Відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми недоотриманої пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код СДРПОУ 42098368) в частині невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 за період часу з 20.11.2016 року по 01.10.2020 року;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Кисві () сплатити на користь ОСОБА_1 (податковий помер НОМЕР_1 ) заборгованість по сплаті пенсії за віком за період часу з 20.11.2016 року по 01.10.2020 року у сумі 403 754,60 (чотириста три тисячі сімсот п?ятдесят чотири гривні, 60 коп.)

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем безпідставно не здійснено виплату у повному обсязі суми недоотриманої пенсії, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року по справі №826/5528/18 на нього не покладено обов`язку щодо виплати позивачу нарахованої пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі пункту другого розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ, за результатами автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

07 березня 2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа передана на розгляд судді Шувалової Т.О.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, запропоновано сторонам надати пояснення щодо актуальності спору, встановлено строк відповідачу для подання відзиву.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі 02 червня 2025 року на об 11 год 00 хв.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Чорного Є.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

В судовому засіданні 02 липня 2025 року проголошено скорочений текст рішення та роз`яснено строки оскарження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 - справі №826/5528/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 листопада 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині рішення. Указують, що зобов`язань щодо виплати пенсії позивачу наведеним рішенням на відповідача не покладено. Зазначають, що Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 справі № 826/5528/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 листопада 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення від листопада 1991 року №1788-XII (зі змінами), з урахуванням висновків наведених в мотивувальній частині рішення. Зазначене рішення суду виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в межах зобов`язальної частини. Розмір пенсії з 20.11.2016 склав 8514,21 грн., де 8423,81 грн. - розмір пенсії за віком; 90,40 грн. - доплата за понаднормовий стаж. Розмір пенсії з 01.04.2020 склав 9195,93 грн., де 9071,63 грн. - розмір пенсії за віком; 124,30 грн. - доплата за понаднормовий стаж. Розмір пенсії з 01.05.2020 склав 10193,82 грн., де 10069,52 грн. розмір пенсії за віком; 124,30 грн. - доплата за понаднормовий стаж. Згідно даних особового рахунку виплату розпочато з жовтня 2020 року. Заборгованість за період з 20.11.2016 по 30.09.2020 в сумі 403 855 грн 31 коп (чотириста три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять грн. 31 коп.) обліковується згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788). На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.07.2017 року №, виданою Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 справі № 826/5528/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 листопада 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення від листопада 1991 року №1788-XII (зі змінами), з урахуванням висновків наведених в мотивувальній частині рішення.

Зазначене рішення суду виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в межах зобов`язальної частини.

Розмір пенсії з 20.11.2016 склав 8514,21 грн, де 8423,81 грн - розмір пенсії за віком; 90,40 грн. - доплата за понаднормовий стаж.

Розмір пенсії з 01.04.2020 склав 9195,93 грн, де 9071,63 грн - розмір пенсії за віком; 124,30 грн - доплата за понаднормовий стаж.

Розмір пенсії з 01.05.2020 склав 10193,82 грн, де 10069,52 грн розмір пенсії за віком; 124,30 грн - доплата за понаднормовий стаж.

Позивач вказує, що виплату йому призначеної пенсії розпочато з жовтня 2020 року та проводиться станом на дату звернення до суду із наведеним позовом.

Відповідно до інформації, вказаної відповідачем у відзиві, заборгованість за період з 20.11.2016 по 30.09.2020 в сумі 403 855 грн 31 коп (чотириста три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять грн 31 коп.) обліковується згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати недоотриманих сум пенсій за період з моменту звернення щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах до моменту фактичного початку її виплати.

Листом від 05.08.2020 №17200-17320/Ш-02/8-2600/20 відповідач повідомив позивача, що ГУ ПФУ в м. Києві було виконано рішення в межах зобов`язальної частини, зобов`язань щодо виплати пенсії рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва на відповідача не покладено. На прохання позивача надав розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії та розрахунок стажу та заробітної плати.

Не погоджуючись із позицією відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до Закону №1058-ІV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що виплата нарахованої суми пенсії, на яку пенсіонер мав право та яка була нарахована особі, але не виплачена з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем проводилося нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з 20.11.2016 по 20.10.2020, однак виплата такої пенсії була здійснена лише 21.10.2020 у сумі 10 193, 82 грн.

Таким чином, позивач вважає, що розмір недоотриманої ним пенсії має розраховуватися на підставі частини другої статті 46 Закону №1058-IV за весь період невиплати такої пенсії з 20.11.2016 (дати призначення пенсії) по 20.10.2020 (з урахуванням проведеної відповідачем виплати пенсії 21.10.2020 року).

При вирішенні питання періоду, за який підлягає виплаті недоотримана пенсія ОСОБА_1 , визначальним є встановлення підстав, з огляду на які така пенсія не була отримана пенсіонером.

Так, аналізуючи позицію відповідача, викладену у відзиві, позивачу було призначено пенсію з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 у справі №826/5528/18. Водночас, даним рішенням не було покладено обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії, а лише досліджувалось питання врахування трудового стажу позивача при вирішенні питання про відмову у призначенні йому пенсії. Також вказують, що нарахування та виплата пенсій є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Суд також бере до уваги, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VII.

Суд зазначає, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи. Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова №637, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (далі - внутрішньо переміщені особи), здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Виплата пенсій та соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть здійснюватись акціонерним товариством Укрпошта з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з частиною другою статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Так, судом установлено, що пенсія за віком на умовах Закону №1058-IV була призначена позивачу 20.11.2016 року, що підтверджується формою РС право позивача.

Виплата пенсії позивачу була здійснена лише 21.10.2020 року у сумі 10 193,82 грн, тобто з урахуванням положень статті 47 Закону №1058-IV, виплата була здійснена за один місяць - жовтень 2020 року.

Водночас, відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав, що зумовили непроведення виплати позивачу нарахованих сум пенсій за період з 20.11.2016 по 30.09.2020 року.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення, є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статті 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними Конвенцією, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

До такого висновку суд дійшов із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі «Ілашку та інші проти Молдови та росії», в якій встановлений обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та №37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом. Держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

За таких обставин, відсутність відповідного порядку щодо виплати соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, як і не розроблення Кабінетом Міністрів України відповідних механізмів проведення таких виплат, не є поважною причиною для невиплати позивачу пенсії.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду даної адміністративної справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі №805/402/18, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року, відповідно до якої припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що невиплата нарахованої пенсії позивачу здійснена протиправно, а тому невиплата пенсії у період з 20.11.2016 по 30.09.2020 року здійснювалася з вини відповідача.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Посилання позивача на те, що сума заборгованості по пенсії складає 403 754,60 грн за період з 20.11.2016 по 01.10.2020 року є помилковими, оскільки у відзиві відповідача вбачається, що за період з 20.11.2016 року по 30.09.2020 року нарахована та обліковується пенсія в розмірі 403 855, 31 грн.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено заборгованість по виплаті нарахованої пенсії позивачу в сумі 403 855,31 грн, тому обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне: визнати протиправною бездіяльності відповідача з невиплати пенсії за період з 20.11.2016 по 30.09.2020 року у розмірі 403 855, 31 грн та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 4038,00 грн.

Оскільки позов містить декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Станом на дату звернення з позовом до суду розмір прожиткового мінімуму складав 2270,00 грн відповідно до Закону №1082-ХІ від 15.12.2020 «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становила 908,00 грн.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20.

Отже, сплаті підлягав судовий збір в сумі 908,00 грн, відповідно, кошти в сумі 3130,00 грн є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача, як це передбачено статтею 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Отже, загальна сума судових витрат по сплаті судового збору, яка підлягає розподілу у цій справі, становить 908,00 грн, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати недоотриманої пенсії за віком ОСОБА_1 у період з 20.11.2016 року по 30.09.2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії з 20.11.2016 року по 30.09.2020 року в сумі 403 855 (чотириста три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 31 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 липня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова