Справа № 349/193/25
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/193/25
Провадження № 2-а/349/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 липня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді Могили Р.Г.

з участю секретарів судового засідання Мартиновської І.П., Іванило Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Микитчин П.С.

представники відповідачів Петришин І.Я., Коритко І.Б., Шумило С.Я.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

05 лютого 2025 року адвокат Микитчин П.С. від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліці про поновлення строку на оскарження постанови та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія 4АВ №07291384 від 12 вересня 2024 року.

В обгрунтування позову посилається на те, що вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно постанови, 11 вересня 2024 року о 05 год 44 хв за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,144 зафіксовано транспортний засіб марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила п.12.9 (б) Правил дорожнього руху ( далі - ПДР ). В зв`язку з цим на позивача, як власника транспортного засобу, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зазначає, що на момент вчинення правопорушення за кермом автомобіля перебував батько позивача - ОСОБА_2 , тому саме він є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, який і сплатив штраф за правопорушення через його мобільний застосунок.

Оскільки адміністративного правопорушення позивач не вчиняв, тому просив постанову скасувати та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування поновлення пропущеного строку на оскарження постанови представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 не отримував копієї цієї постанови, а дізнався про накладення на нього штрафу лише 31 січня 2025 року в ході спілкування з своїм батьком ОСОБА_2 .

Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції та Департамент патрульної поліції, які є відповідачами по справі подали відзиви на позовну заяву аналогічного змісту, в яких просили відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог КУпАП, правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою сертифікованого технічного засобу.

Посилання позивача на те, що він не є суб`єктом відповідальності є безпідставним, оскільки згідно реєстраційної картки транспортний засіб марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 . Інформація про належного користувача цього транспортного засобу у реєстраційній картці відсутня. Таким чином, передача транспортного засобу третій особі без внесення відомостей про належного користувача не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за порушення зафіксоване в автоматичному режимі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того, надана позивачем квитанція про сплату штрафу 13 вересня 2024 року підтверджує, що саме позивач сплатив 50 відсотків розміру штрафу, що становить 170,00 грн, а тому в цей день постанова набрала законної сили.

Також у відзивах зазначено, що оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом лише в лютому 2025 року, тобто після десятиденного строку на оскарження постанови , а тому на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України позовна заява також підлягає залишенню без розгляду у зв`язку із пропущенням строків оскарження .

У відповіді на відзиви представник позивача адвокат Микитчин П.С. зазначив, що позивач ОСОБА_1 не заперечує, що він є власником транспортного засобу марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак 11 вересня 2024 року о 05 год 44 хв вказаним транспортним засобом керував його батько ОСОБА_2 , який в цей період часу перебував у відпустці, а тому нести адміністративну відповідальність повинна особа, яка фактично вчинила це правопорушення , а не власник транспортного засобу. Те що батько позивача , який є військовослужбовцем та був в цей період у відпустці і перебував за місцем проживання підтверджується наказом командира військової частини.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для оскарження постанови, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у справі.

18 лютого 2025 року відповідач по справі управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції подало заяву, в якій просило залучити Департамент патрульної поліції, як належного відповідача по справі.

19 лютого 2025 року представник позивача адвокат Микитчин П.С. подав клопотання про залучення як співвідповідача по справі Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2025 року залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції, як другого відповідача.

05 травня 2025 року, 19 травня 2025 року та 26 травня 2025 року представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки 11 квітня 2025 року батьком позивача ОСОБА_2 подано до Департаменту патрульної поліції заяву про те, що порушення правил дорожнього руху було допущено ним, однак відповідь за результатами розгляду заяви ще не надходила.

16 червня 2025 року представник позивача долучив до матеріалів справи лист-відповідь Департаменту патрульної поліції про розгляд заяви щодо визнання правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Микитчин П.С. позов підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, у відповіді на відзив та письмових поясненнях. Просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 , який вчинив дане правопорушення, звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, однак йому було відмовлено у розгляді заяви у зв`язку із спливом строків, встановлених на її подання.

Посилаючись на приписи ст.ст.8,61,62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року у справі №1-34/2010, правові висновки Верховного Суду, практику Європейського Суду з прав людини, представник позивача зазначив, що адміністративна відповідальність за вчинене правопорушення повинна бути прив`язана не до майна і його власника, а до конкретної фізичної особи, яка керувала транспортним засобом . Оскільки відповідачі не надали доказів вчинення саме позивачем вказаного адміністративного правопорушення, а тому оспорювана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги також підтримав та пояснив, що на момент вчинення адміністративного правопорушення за кермом належного йому транспортного засобу перебував його батько ОСОБА_2 , якому він тимчасово передав у користування транспортний засіб. Копію оскаржуваної постанови він не отримував, а про наявність такої дізнався лише на початку 2025 року, коли звернувся до сервісного центру МВС щодо заміни водійського посвідчення. В подальшому під час спілкування з батьком дізнався , що штраф за це правопорушення сплатив він через його мобільний застосунок.

Представники Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. На спростування доводів позивача та представника позивача наголошували, що ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Оскільки власником транспортного засобу є позивач по справі, а тому саме його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зауважили, що позивач не оспорює самого факту перевищення швидкісного режиму транспортним засобом марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Додатково зазначили, що паперова копія постанови не надсилалася позивачу по справі, оскільки 13 вересня 2024 року ним було сплачено штраф, що у свою чергу свідчить про те, що він з нею погодився та добровільно виконав. Саме з моменту її виконання, вона вважається такою, що набрала законної сили.

Фактичні обставини справи

В оскаржуваній постанові серії 4АВ №07291384 від 12 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, зазначено, що 11 вересня 2024 року о 05 год 44 хв за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька,144 зафіксовано транспортний засіб ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила п. 12.9 б) ПДР.

Правопорушення зафіксоване технічним автоматичним засобом Каскад, 201-1220, свідоцтво про повірку технічного засобу №22-01/31580, термін дії якого до 19 серпня 2025 року.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

На фотознімках доданих до відзиву та інформації, що міститься на оптичному диску, який досліджувався в судовому засіданні зафіксовано перевищення швидкості транспортним засобом марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно копії квитанції №РЕN7628 від 13 вересня 2024 року о 10 год 25 хв 10 с було сплачено штраф у розмірі 170,00 грн, де зазначено призначення: 4АВ 7291384 ( в номері постанови не зазначена перша цифра 0 ) , платник: ОСОБА_1 .

Як вбачається із змісту інформаційного листа заступника начальника Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 25 лютого 2025 року № 31/28/16-3312-2025, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС автомобіль ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 06 серпня 2024 року за ОСОБА_1 , відомості щодо призначення належного користувача на вказаний автомобіль станом на сьогодні - відсутні.

В ході судового розгляду адміністративної справи 07 квітня 2025 року батько позивача ОСОБА_2 подав до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції заяву про визнання правопорушення згідно оскаржуваної постанови та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до листа Департаменту патрульної поліції від 22 квітня 2025 року №7159-2025, ОСОБА_2 відмовлено у розгляді його заяви від 07 квітня 2025 року з посиланням на п.2 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833, оскільки заяву подано після 20 календарних днів з дня набрання постановою від 12 вересня 2024 року серії 4АВ №07291384 законної сили. Постанова набрала законної сили 13 вересня 2024 року. Заяву подано - 15 квітня 2024 року.

Згідно платіжної інструкції №00..1 від 25 червня 2025 року було сплачено штраф у розмірі 340,00 грн, де зазначено призначення: за постанову 4АВ 07291384, платник: ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав показання про те, що є батьком позивача по справі ОСОБА_1 . Згідно наказу командира військової частини у вересні 2024 року перебував у щорічній основній відпустці, тривалістю 15 діб. Зранку 11 вересня 2024 року в м. Івано-Франківську він керував транспортним засобом марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 та порушив ПДР у зазначений в оскаржуваній постанові час. Старший його син виявив, що є штраф та сплатив його через мобільний застосунок позивача. На той час йому не було відомо про можливість заміни відповідальної особи. Коли дізнався про таку процедуру, то не зміг реалізувати своє право на визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки перебував на військовій службі на Східному напрямку поблизу м. Лиман, що в Донецькій області.

Копією Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04 вересня 2024 року №257 підтверджуються показання вищевказаного свідка проте, що солдат ОСОБА_2 , водій 2 відділення автомобільного взводу військової частини НОМЕР_3 вибував у щорічну основну відпустку терміном на 15 діб без врахування часу необхідно для проїзду до м.Рогатин Івано-Франківської області та назад, з розрахунку одна доба в один кінець, з 05 вересня 2024 року по 21 вересня 2024 року.

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами п.1 ст.247 КУпАП України передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже з огляду на наведені положення Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно приписів п.п. 3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001року ( із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.9 (б) ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 5 частини 1 статті 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься, серед інших, ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки ст.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Приписами ч.1 ст.279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

У свою чергу ч.1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа зазначена у ч. 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених ст. 279-3 цього Кодексу (ч.3 ст. 14-2 КУпАП).

Відповідно до ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічні приписи містить Порядок звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 , згідно п.4 якого заявник подає заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції.

Заява також може бути подана через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, законодавством передбачено два можливих способи звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції - особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції або через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

З показань свідка ОСОБА_2 встановлено та підтверджується копією Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04 вересня 2024 року №257 про те, що в період часу коли було вчинено адміністративне правопорушення він перебував у відпустці по місцю проживання в м.Рогатин Івано-Франківська область. Свідок також ствердив, що зранку11 вересня 2024 року саме він керував в м. Івано-Франківську транспортним засобом марки ІVECO 70 С18, реєстраційний номер НОМЕР_1 . З показань свідка також вбачається, що його старший син виявив, що наявний несплачений штраф та сплатив його через мобільний застосунок з телефону молодшого сина ОСОБА_1 . На той час йому не було відомо про можливість заміни відповідальної особи за вчинене правопорушення. Коли дізнався про таку процедуру, то не зміг реалізувати своє право на визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки перебував на військовій службі на Східному напрямку поблизу м. Лиман, що в Донецькій області.

В ході розгляду адміністративної справи свідок ОСОБА_2 скерував на адресу управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції заяву про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, однаку йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

Не погоджуючись із такою відмовою 25 червня 2025 року ним було сплачено штраф у розмірі 340,00 грн, де зазначено призначення: за постанову 4АВ 07291384, платник: ОСОБА_2 .

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Оскільки батько позивача ОСОБА_2 визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, зазначеного у спірній постанові, скерував відповідну заяву до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, оплатив штраф за вчинене адміністративне правопорушення , однак будучи військовослужбовцем , який несе військову службу в зоні бойових дій ( Донецька область ) не зміг це зробити у встановлений законом строк, тому керуючись принципом презумпції невинуватості позивача та таким завданням адміністративного судочинства як справедливе вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дії чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку доводам відповідачів щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, мотивуючи їх тим, що її подано з порушенням вимог ст.289 КУпАП, а тому вона підлягає залишенню без розгляду, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Отже з урахуванням викладеного до спірних правовідносин має застосовуватись десятиденний строк звернення до суду.

Оспорювану постанову було винесено 12 вересня 2024 року, а позивач звернувся до суду з позовом 05 лютого 2025 року.

Однак, частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічні положення щодо можливості поновлення пропущеного строку містяться в абз. 2 статті 289 КУпАП, відповідно до якого в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року було враховано поважність причин пропуску строку на оскарження цієї постанови та поновлено позивачу строк для її оскарження.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що Європейський Суд неодноразово зазначав, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Керуючись ст. ст. 2, 227, 241-246, 250, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Скасувати постанову серії 4АВ №07291384 від 12 вересня 2024 року інспектора Департаменту патрульної поліції Томилко Катерини Василівни про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідачі:

Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Юності,23 м. Івано-Франківськ Івано-Франківська область.

Департамент патрульної поліції , місцезнаходження: вул. Федора Ернста,3 м.Київ Київська область, .

Суддя Р.Г. Могила