Справа № 160/10326/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом №34 від 11 лютого 2025р., в частині відмови ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти за заявою ОСОБА_1 від 10 липня 2024р. рішення про надання ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на весь час дії воєнного стану в Україні з внесенням відповідних даних в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є суддею у відставці і не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п.18 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, відповідач протиправно не надає позивачу відстрочку від призову на військову службу.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надійшов.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення 14.04.2025 до його електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В період з 16.06.2025 по 30.06.2025 суддя знаходилась у відпустці, що підтверджується довідкою Відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №304 від 01.07.2025. Справа розглянута в перший робочий день виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 18 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він є суддею Апеляційного суду Дніпропетровської області у відставці.
Як зазначає позивач, ним було отримано повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_1 №1369, в якому вказано, що протоколом від 16.07.2024 №7, комісією було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, із зазначенням причини відмови: «Не відповідає вимогам п. 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Не погодившись з відмовою позивачем було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №160/20785/24 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.18 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, від 10.07.2024 року, з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні суду.

На виконання судового рішення комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу.

Відповідно до копії витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.02.2025 №34, ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу з посиланням на абз. 5 п. 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.95.2024 №560.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач за захистом порушених прав і інтересів з позовом звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону № 3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до норм абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

В свою чергу нормами статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації наведений у ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Так, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані судді, судді Конституційного Суду України, члени Вищої ради правосуддя, члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступник, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя (п. 18).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №160/20785/24, яке набрало законної сили, судом було визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 , як судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зазначено, що судді, в тому числі судді у відставці, за якими зберіглося звання судді, згідно п. 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призов на військову службу.

За вимогами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок №560), яким врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Абзацами 1-3 п. 57 Порядку №560 встановлено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

В той же час за абз. 5 п. 57 Порядку №560 питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території якого вони розміщуються (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів, де військовозобов`язані працівники перебувають на військовому обліку). До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Таким чином, з вищенаведених положень Порядку №560 вбачається, що ним не врегульовано питання оформлення відстрочки такої категорії як суддя у відставці відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В даному випадку наявна колізія у порядку застосування п. 18 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під який підпадає позивач.

Колізія у законодавстві - це суперечність або розбіжність між нормативно-правовими актами, що регулюють одні й ті ж або суміжні правовідносини, а також між компетенцією органів влади. Іншими словами, це ситуація, коли два або більше законів, або інші нормативні акти суперечать один одному в певних аспектах, що може призвести до невизначеності у застосуванні права.

При вирішенні питання колізії, суд виходить з наступного.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У разі колізій у законодавстві, тобто коли різні норми права суперечать одна одній, вони повинні тлумачитися на користь особи. Це правило закріплено у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Щокін проти України", де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди має тлумачитися на користь особи, згідно з protocol.ua. Це означає, що якщо є невизначеність або суперечність у законодавстві, то потрібно застосовувати ту норму, яка є більш сприятливою для особи, на яку поширюється дія цього законодавства.

Таким чином, тлумачення колізій на користь особи є важливим принципом, що забезпечує захист прав та інтересів громадян.

Виходячи з наведеного, суд визнає протиправним і скасовує рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом №34 від 11 лютого 2025р., в частині відмови ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Щодо зобов`язальних вимог позивача, суд зазначає, що ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Суд звертає увагу на те, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №320/4182/20.

Верховний Суд наголосив, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17 "…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким".

Аналогічна правова позиція неодноразово застосовувалася Верховним Судом, у тому числі й в постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі (від 11.09.2019 у справі №819/570/18, від 31.10.2019 у справі № 802/1224/16-а, від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а та від 31.07.2020 у справі № 810/2474/18).

Таким чином, за встановлених обставин і виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України, найбільш ефективним способом юридичного захисту, який призведе до відновлення порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про надання ОСОБА_2 за його заявою від 10.07.2024 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 18 ч. 1 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на весь час дії воєнного стану в Україні з внесенням відповідних даних в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

За ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи квитанцією № 0.0..1 від 24.03.2025 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду із даним позовом у сумі 1211,20 грн.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом №34 від 11 лютого 2025р., в частині відмови ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) прийняти за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 10 липня 2024р. рішення про надання ОСОБА_1 , судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на весь час дії воєнного стану в Україні з внесенням відповідних даних в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона