Справа № 320/10309/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Київ № 320/10309/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 » до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Повне товариство «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача від 09.12.2024 № 526352406 та № 526382406.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що нормами податкового законодавства України не передбачено виконання ломбардами функцій податкового агента фізичних осіб - клієнтів, при цьому на час видачі позики вона є доходом позичальника, а при не викупі закладеної речі в момент закінчення договору у ломбарду немає в наявності коштів позичальника з яких належало утримувати податок. Вважає, що при невиконанні фізичними особами умов договору фінансового кредиту щодо повернення позики у встановлений строк, позивач звертав стягнення на заставлене майно (лом з дорогоцінних металів) шляхом набуття права власності на таке майно. Звертає увагу, що реалізовував до державної скарбниці Національного банку України лише власні речі (лом з дорогоцінних металів), а ні речі фізичних осіб.

Згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2025 закрито підготовче засідання та розпочато судовий розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою від 20.05.2025 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у відповідному акті перевірки та наданому суду відзиві на позовну заяву. В обґрунтування зазначив, що при укладанні договору позики ломбард виконує частку функцій, покладених на податкового агента, а саме нараховує і сплачує позичальнику дохід. А на підставі пункту 18.1 статті 18 Податкового кодексу України має виконати встановлені для податкового агента функції, а саме нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб в порядку, визначеному статтею 168 ПК.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Основним видом діяльності Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 » є іншi види кредитування.

Сторонами не заперечується, що предметом діяльності позивача є надання фінансових кредитів виключно під заставу рухомого майна, основним видом діяльності позивача є надання фінансових кредитів фізичним особам (позичальникам) під заставу рухомого майна: офісної/побутової техніки (мобільний телефон, ноутбук, планшет тощо) та ювелірних, побутових виробів з дорогоцінних металів.

Так, в період з 01.04.2018 по 30.06.2024 Повного товариства «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », як кредитодавцем, надавались фінансові кредити фізичним особам, як позичальникам, згідно умов укладеного з останніми Договору про надання ломбардом фінансового кредиту.

Доходи від реалізації заставленого майна обліковуються на рахунку 702 бухгалтерського обліку Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 ».

Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі наказу від 26 вересня 2024 року №2608-п та направлень від 08 жовтня 2024 року №9964/10-36-24-06, №9965/10-36-24-06, №9966/10-36-24-06, від 22.10.2024 №104002406 проведено документальну планову виїзну перевірку Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна», за результатами якої складено акт від 04 листопада 2024 року №54941/10-36-24-06/30839335, яким встановлено наступні порушення:

- підпункту 14.1.180 статті 14, пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 «б» статті 176 Податкового кодексу України (зі змінами і доповненнями), пунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за період 1-4 квартал 2018, 1-4 квартал 2019, 1-4 квартал 2020, 1-4 квартал 2021, 1-4 квартал 2022, 1-4 квартал 2023, 1-2 квартал 2024;

- пункту 38.1 статті 38, пункту 57.1 статті 57, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 413 993,86 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 332 237,84 грн., за 2019 рік в сумі 426 671,95 грн., за 2020 рік в сумі 363 735,82 грн., за 2021 рік в сумі 445 208,04 грн., за 2022 рік в сумі 289 518,00 грн., за 2023 рік в сумі 294 403,89 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 262 218,32 грн.;

- підпункту 1.2, підпункту 1.3, підпункту 1.4 та підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пункту 38.1 статті 38, пункту 57.1 статті 57, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військову збору в сумі 201 166,16 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 27686,49 грн., за 2019 рік в сумі 35556,00 грн., за 2020 рік в сумі 30311,32 грн., за 2021 рік в сумі 37100,67 грн., за 2022 рік в сумі 24126,50 грн., за 2023 рік в сумі 24533,66 грн., за І півріччя 2024 року в сумі 21851,53 грн.;

- частини 1 пункту 2 статті 6, частини 1 пункту 1 статті 7, пункту 1, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 13167,00 грн., в тому числі 2021 4430,80 грн., лютий 2021 4347,20 грн., серпень 2021 1398,32 грн., вересень 2021 12256,97 грн., листопад 2021 25521, 32 грн., грудень 2021 4347,20 грн.

Не погоджуючись з актом перевірки від 04 листопада 2024 року №54941/10-36-24-06/30839335 Повне товариство «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_1 » подано до ГУ ДПС у Київській області заперечення від 18 листопада 2024 року з додатками.

ГУ ДПС у Київській області листом від 02 грудня 2024 року №22890/12/10-36-24-06 заперечення Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» залишено без задоволення, висновки акта перевірки від 04 листопада 2024 року №54941/10-36-24-06/30839335 - без змін.

На підставі акту перевірки від 04 листопада 2024 року №54941/10-36-24-06/30839335 ГУ ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 09 грудня 2024 року:

- №526352406 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб 2 791 141,32 грн., з яких сума за податковим зобов`язанням 2 413 993,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 258130,27 грн., та пені 119017,19 грн.;

- №526382406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору на 232 556,36 грн., з яких сума за податковим зобов`язанням 201166,17 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 21510,87 грн. та пені 9879,32 грн.

Повним товариством «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» подано до Державної податкової служби України скаргу від 20 грудня 2024 року на вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 14 лютого 2025 року №4479/6/99-00-06-01-0206 залишено скаргу Повного товариства «Діла ломбард - Діасамідзе Давід Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 09 грудня 2024 року №526352406 та №526382406 - без змін.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У підпункті 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України зазначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (пункт 78.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 78.5).

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8).

Як вбачається із матеріалів справи контролюючим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку, та доводів позивача щодо процедурних питань проведення даної перевірки матеріали справи не містять.

Як вбачається із матеріалів справи в період з 01.04.2018 по 30.06.2024 ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », як кредитодавцем, надавалися фінансові кредити фізичним особам, як позичальникам, згідно умов укладеного з останніми договору про надання ломбардом фінансового кредиту. При цьому, згідно умов договору, виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечуються закладом майна позичальника.

ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », як кредитодавцем/заставодержателем, укладався із фізичними особами, як позичальниками/заставодавцями, договір закладу майна до ломбарду.

Позивачем до перевірки було надано укладені з фізичними особами договори про надання ломбардом коштів у позику на умовах фінансового кредиту та договори закладу майна до ломбардної установи. Зазначені договори укладалися за типовою формою договору.

Фінансові кредити надавалися готівкою через каси відділень ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ».

Операції щодо надання (погашення, в тому числі за рахунок реалізації заставленого майна) фінансових кредитів обліковуються на рахунку 3771 («Розрахунки з іншими дебіторами») бухгалтерського обліку ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ».

Повернення (погашення) фінансових кредитів проводиться готівкою через касу відділень ломбарду.

Згідно наданих до перевірки первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку контролюючим органом встановлено, що ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » стягнення предмету застави, крім реалізації у магазинах при відділеннях ломбарду проводилися таким чином:

- дорогоцінних металів шляхом реалізації (продажу) до Національного банку України на підставі договорів «На поставку брухту дорогоцінних металів» від 05.06.2015 №39/2015, від 19.11.2020 №3/2020;

- побутової техніки шляхом реалізації (продажу) кінцевим споживачам.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-111 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ломбарди відносяться до фінансових установ.

Ломбардна операція - це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (підпункт 14.1.100 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу).

Поняття «застава» визначено у статті 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України від 02.10.1992 №2654-ХІІ «Про заставу» (далі - Закон №2654).

Так, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі, зокрема, договору (пункт 1 статті 574 ЦК України).

Статтею 575 ЦК України визначено окремі види застав, зокрема заклад майна, що передбачає перехід предмета застави у володіння заставодержателя. При цьому, по відношенню до ломбардів, така позика під заставу є закладом, який згідно із статтею 575 ЦК України передається заставодавцем лише у володіння заставодержателя (ломбарда позичальника), а за самим заставодавцем зберігається право користування і розпорядження предметами застави (стаття 586 ЦК України), тобто власник закладених речей не втрачає права власності на них.

Право розпорядження заставленим майном визначено положеннями статті 17 Закону № 2654, відповідно яких заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. При цьому, відчужувати заставлене майно Заставодавець може тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 20 Закону № 2654 та статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

При цьому, якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю (стаття 25 Закону № 2654).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу.

Так, відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 165 ПК України. До таких доходів віднесені, зокрема:

- основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти (підпункт 165.1.29 пункту 165.1 статті 165 ПК України);

- доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови, що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики) (абзац другий підпункту 165.1.16 пункту 165.1 статті 165 ПК України).

Зазначена норма містить обов`язкову умову, при виконанні якої дохід від відчуження заставного майна не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 164.2.18 ПК України дохід, отриманий платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів, крім доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.

Під час виплати доходів за зданий (проданий) платником податку брухт дорогоцінних металів особа, яка його закуповує, вважається податковим агентом та зобов`язана утримати податок із суми такої виплати за ставкою, встановленою цим розділом.

Отже, зазначена норма має пряму вказівку щодо обов`язку ломбарду утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб за отриманий в якості застави брухт дорогоцінних металів.

Водночас, згідно підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 ПК України .

Тобто, протягом строку дії договору основна сума кредиту, отриманого платником податку від ломбарду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Разом з тим, у разі неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін встановлений договором, сума такого кредиту включається до загального оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується на загальних підставах.

За приписами підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Так, підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 18.1 статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до пункту 18.2 статті 18 ПК України - податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України - строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплат конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України - виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до абзацу 2 пункту 57.1 статті 57 ПК України - податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 розділу ІV ПК України платником податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 розділу ІV ПК України платником податку є податковий агент.

Відповідно до підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Нормами розділу IV Податкового кодексу чітко визначені випадки, в яких обов`язок щодо сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб покладається на платника податку-фізичну особу, при цьому особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (підпункт «а» пункту 171.2 статті 171 ПК України).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку визначену статтею 167 ПК України .

Згідно пунктом 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

У зв`язку з невиконанням обов`язкової умови, визначеної підпунктом 165.1.16 пункту 165.1 статті 165 ПК України, дохід від відчуження заставного майна є об`єктом оподаткування податком на доходу фізичних осіб як інші оподатковувані доходи згідно підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

При цьому, ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати утримати та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна.

Отже, під час одержання ломбардом коштів від реалізації заставленого майна ломбард, як податковий агент, має виконати обов`язок щодо утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та надання податковому органу відповідної звітності.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » не виконано обов`язок податкового агента, чим порушено вищевказані норми Податкового кодексу, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 413 993,86 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 332237,84 грн, за 2019 рік в сумі 426671,95 грн, за 2020 рік в сумі 363735,82 грн, за 2021 рік в сумі 445208,04 грн, за 2022 рік в сумі 289518,00 грн, за 2023 рік в сумі 294403,89 грн, за І півріччя 2024 року в сумі 262218,32 грн.

У зв`язку з невиконанням обов`язкової умови, визначеної підпунктом 165.1.16 пункту 165.1 статті 165 ПК України, дохід від відчуження заставного майна є об`єктом оподаткування військовим збором як інші оподатковувані доходи згідно підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу. При цьому, ПТ « ДІЛА ЛОМБАРД» виступає податковим агентом, як вже було доведено у попередньому епізоді, та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету військовий збір за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна.

Дане порушення призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 201166,16грн.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до підпункту 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що ПТ «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » не виконано обов`язок податкового агента, чим порушено вищевказані норми Податкового кодексу, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору в сумі 201166,16 грн.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що на предмет застави від фізичних осіб Ломбард звернув стягнення шляхом набуття їх у власність, а отже реалізовував до державної скарбниці НБУ власне майно, з огляду на те, що такі твердження не відповідають нормам податкового законодавства України.

Так, у разі неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором, сума такого кредиту включається до загального оподаткованого доходу платника податку та оподатковується на загальних підставах. Дохід від відчуження заставленого майна є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а ломбард виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна. Твердження позивача, що він стає власником такого заставленого майна, реалізує НБУ вже власне майно є, на дуку суду, способом мінімізувати податкові зобов`язання.

Суд також враховує, що між Повним товариством «Діла Ломбард Діасамідзе Давид Шукрієвич та Дімова Лариса Миколаївна» та Державною податковою інспекцією в Обухівському районі Київської області Державної податкової служби попередньо виникав аналогічний спір.

При цьому, щодо вищевказаного спору, у постанові КАС ВС від 25 травня 2021 року у справі № 2а-4804/12/1070 касаційний суд дійшов таких висновків: «…ломбард є податковим агентом, оскільки саме за його посередництвом продається майно боржника, він нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та повинен утримувати податок від суми такого доходу за рахунок платника, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних нормах вказаних законів. Отже, під час одержання ломбардом коштів від реалізації заставленого майна ломбард, як податковий агент, має виконати обов`язок щодо утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та надання податковому органу відповідної звітності».

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що твердження відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги викладене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволені позову повного товариства «Діла ломбард - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.