Справа № 464/5690/24
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2025 року

м. Київ

справа №464/5690/24

адміністративне провадження № К/990/4036/25

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Радишевської О.Р.,

суддів: Мацедонської В.Е, Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №464/5690/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дії та бездіяльності протиправними,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕНА №2881929 від 21 серпня 2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 02 вересня 2024 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Установлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом подання до Суду документу про сплату судового збору.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 25 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 25 вересня 2024 року залишено без руху. Установлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги у десять днів з моменту отримання ухвали шляхом подання до Суду документу про сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 25 вересня 2024 року повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

03 лютого 2025 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №464/5690/24.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №464/5690/24 залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання: сплатити судового збору та надання суду належних доказів на підтвердження його сплати або належних та достатніх доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за 2024 рік.

Копію ухвали Верховного Суду від 26 лютого 2025 року надіслано скаржнику за адресою, вказаною ним у касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте 24 березня 2025 року до Верховного Суду повернувся конверт з указаною ухвалою з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення «За закінченням терміну зберігання».

02 квітня 2025 року Судом повторно направлено позивачу копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 26 лютого 2025 року за адресою, вказаною ним у касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Водночас 23 квітня 2025 року до Верховного Суду вдруге повернувся конверт з указаною ухвалою з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення «За закінченням терміну зберігання».

19 травня 2025 року на електронну адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив Суд:

«Надати висновки щодо таких аргументів:

Перш за все, важливо наголосити про те, предметом спору (питанням) у цій справі є законність рішення органу державної влади - постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. (Також важливо, що основною підставою позову є відсутність складу адміністративного правопорушення).

Сума накладеного штрафу становить 340 гривень. При цьому сума судового збору у першій інстанції становила 605, 60 гривень, в апеляційній та касаційній - по 3028 гривень, що майже в двічі та десятеро перевищує суму штрафу, тобто є непомірними.

Судами першої та апеляційної інстанції було відмовлено у задоволені клопотань про звільнення від сплати судових зборів. І предметом касаційного розгляду є ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги через несплату судового збору.

2. Також, в цьому випадку розмір судового збору перешкоджає (фактично запобігає) в доступі особи до суду з метою здійснення судового контролю щодо законності рішення. Розмір судового збору не має легітимної мети, оскільки запобігає (віднаджує) реалізацію права на судовий захист.

Економічно невигідно сплачувати судовий збір приблизно в 2 та 10 разів більший за суму штрафу.

Щодо повернення судового збору в разі задоволення моїх вимог зазначаю, що це також економічно та темпорально (часово) є обтяжливим. Комісія банку за сплату судового збору, Отримання виконавчого листа в суді, подача виконавчого листа до виконавчої служби, процес виконання рішення тощо».

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2025 року скаржнику роз`яснено умови, за яких суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати; продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення виявлених судом недоліків касаційної скарги на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду шляхом подання до Суду документу про сплату судового збору або наведення умови/умов за якою/яких Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, а також надання відповідних доказів.

Копію ухвали Верховного Суду від 30 травня 2025 року надіслано скаржнику за адресою, вказаною ним у касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте 23 червня 2025 року до Верховного Суду повернувся конверт з указаною ухвалою з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення «За закінченням терміну зберігання».

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день поставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною першою статті 131 КАС України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктами 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270) у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Отже, примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «За закінченням терміну зберігання», «Адресат вибув», «Адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть уважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, у межах строку встановленого ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2025 року скаржником не виконано вимоги про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, станом на 01 липня 2025 року заявником не усунуто недоліки касаційної скарги, які стали підставною для залишення її без руху.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №464/5690/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, установленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська О.В. Кашпур