Справа № 946/486/25
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/486/25
Провадження № 2-а/946/55/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову № 1/261 від 12.01.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та провадження в адміністративній справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10.01.2025 під час отримання направлення на ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення № 690, де вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано звернення 3/6399 від 05.07.2024 до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянином ОСОБА_1 по повістці, чим порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме п. 1 пп. 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. Постановою № 1/261 від 12.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 17000 грн. Позивач не був належним чином повідомлений про розгляд вищевказаної постанови, оскільки в графі, де зазначається час та дата розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутні дані, чим було порушено його право на захист. Також, Постанова КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» не містить пп. 2 у п. 1. У 2024 році ОСОБА_1 не отримував жодної повістки про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім цього, позивач зазначає про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності.

28.01.2025 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження.

06.02.2025 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 надати належним чином завірені копії матеріалів адміністративної справи за постановою № 1/261 від 12.01.2025 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

20.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 було сформовано та направлено повістку за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 109915, ОСОБА_1 повинен був з`явитися 18.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення (оновлення) військових даних. Позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин. 10.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув ОСОБА_1 , під час оновлення військово облікових даних було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено звернення № 3/6399 від 05.07.2024 до органів Національної поліції України з приводу не прибуття ОСОБА_1 по повістці, чим було порушено правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме п. 1 пп. 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022, та вчинено правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол № 690 від 10.01.2025. 12.01.2025 під час розгляду адміністративної справи було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не прибув за викликом по повістці без поважних на то причин, чим порушив пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП № 1/261 від 12.01.2025. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

23.03.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він зауважує, що не отримував повістки про виклик до ТЦК або сповіщення з`явитися до відділення АТ «Укрпошта» для вручення відповідної повістки. Представником відповідача до відзиву на позовну заяву не додано доказів, які підтверджували б обставини, викладені у відзиві, а саме копії повістки про виклик до ТЦК, коли така повістка була направлена, чи була повістка вручена або причини невручення. Ці обставини також не зазначені ані в протоколі, ані в постанові, оскаржувана постанова не відповідає статті 283 КУпАП, оскільки не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи: дати вчинення порушення; дати, коли особа мала з`явитись до ТЦК, правопорушення; дати вручення повістки позивачу.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, яким просить розгляд справи здійснити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено відповідною розпискою про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України - неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій.

У відповідності до вимог частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 , виданим 20.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04.06.2024 ОСОБА_1 оновив військово облікові дані, що підтверджено витягом № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2025 за № 690, 10 січня 2025 року під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано звернення 3/6399 від 05.07.2024 до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянином ОСОБА_1 по повістці, чим було порушено правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме п. 1 пп. 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Постановою № 1/261 від 12.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про оборону України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Приписами п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210 КУпАП визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого КМУ від 16 травня 2024 р. №560:

«Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними Постановою уряду від 8 жовтня 2024р. №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, докази того, що позивачу було сформовано та направлено повістку за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 109915, згідно якої позивач повинен був з`явитися 18.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення (оновлення) військово облікових даних відсутні.

Відповідно до листа АТ «Укрпошта» від 24.03.2025 за № 1853-Ч-208-В, наявності інформації щодо рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначкою «Повістка ТЦК» не виявлена.

На виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2025, представником ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано лише копію протоколу та копію постанови.

Відсутність доказів обізнаності особи про існування повістки, за умови її добросовісної поведінки, не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 18.06.2024.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалюючи судове рішення, суд керується КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, судом задовольняється адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження по справі і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1/261 від 12.01.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і провадження по справі закрити.

Крім цього, приймаючи до уваги вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )про скасування постанови та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1/261 від 12.01.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і провадження по справі закрити

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус