Справа № 380/7280/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 рокусправа № 380/7280/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини (01008, м. Київ вул. Інститутська, 21/8; код ЄДРПОУ 21661556) з вимогою:

- зобов`язати відповідача відкрити провадження у справі щодо мого звернення від 18.10.2024, провести перевірку фактів викладених у заяві з врахуванням позиції суду, вжити заходів щодо припинення порушення моїх прав та свобод.

Ухвалою суду від 21.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки, подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів реагування за заявою ОСОБА_1 від 18.10.2024;

- зобов`язати відповідача повторно перевірити факти, вкладені у заяві від 18.10.2024 з врахуванням мотивів суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.10.2024 подала заяву до Секретаріату уповноваженого з прав людини Верховної ради України щодо порушення Закону України «Про захист персональних даних» вчиненого ОСББ « 7 Небо». Суть заяви полягала у тому, що ОСББ « 7 Небо» в особі голови ОСББ, без її згоди чи дозволу, розповсюджує персональну інформацію, а саме Прізвище, Ім`я, По-батькові, інформацію про майно позивачки та інформацію про її майновий стан серед учасників спільноти VIBER. Також здійснюється розповсюдження не тільки її персональних даних, але й деяких інших співвласників нерухомого майна. 03.04.2025 отримала відповідь щодо розгляду заяви від 18.10.2024, в якій відповідач зазначив, що незаконне розповсюдження персональної інформації щодо позивачки є допустимим та не вжив жодних належних заходів щодо припинення такої діяльності та/чи притягнення винних осіб до відповідальності. Вважає, що відповідачем фактично допущена бездіяльність у розгляді моєї заяви та захисту моїх прав. На переконання позивачки, ОСББ не має права передавати персональну інформацію співвласників іншим співвласникам нерухомого майна та/чи іншим третім особам без згоди власника персональних даних. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 06.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, 22.05.2025 за вх.№42732 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що під час опрацювання заяви позивачки від 18.10.2024 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України «Про уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», «Про звернення громадян», здійснюючи всі необхідні заходи в рамках відкритого провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина. Вказав, що складення протоколу про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень відповідача, який на власний розсуд визначає наявність підстав для вжиття такого заходу без узгодження з будь-ким. Звернув увагу, що позивачем не надано доказів реального порушення своїх прав та інтересів, а лише висловлено особисту незгоду зі змістом відповіді, викладеної у листі відповідача від 27.12.2024. Просить у задоволенні позову відмовити.

26.05.2025 за вх.№43373 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, вважає, що відповідач не здійснив належного розгляду провадження, встановлення фактів, наведених у зверненні позивача від 18.10.2024 та не вжив належних заходів щодо припинення порушення прав позивача у сфері захисту персональних даних. Просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила провести перевірку фактів, викладених у заяві, а саме щодо факту публікації головою ОСББ «Сьоме небо» персональних даних мешканців будинку у груповому чаті Viber, зокрема персональних даних (прізвище, ім`я, по-батькові) позивачки. Також просила повідомити щодо вжитих заходів в термін, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Листом від 21.11.2024 №71063.4/З-42170.3/24/45.2, ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами розгляду звернення від 18.10.2024 щодо стверджуваного порушення головою правління ОСББ « 7 Небо» законодавства про захист персональних даних на підставі статей 13, 17 та 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», а також статті 23 Закону України «Про захист персональних даних» відкрито провадження та вживаються заходи, спрямовані на з`ясування обставин, викладених у зверненні. Про подальший хід провадження та вжиті заходи буде повідомлено додатково.

В рамках відкритого провадження, відповідачем направлено на адресу голови ОСББ « 7 Небо» лист від 21.11.2024 №71088.4/З-42170.3/24/45.2 з метою отримання відповідних пояснень щодо правових підстав обробки персональних даних позивачки.

На вказаний лист, головою правління ОСББ «7 Небо» надано відповідь, у якій зазначено, що згідно статуту ОСББ « 7 Небо», із врахуванням прийнятого розділу ІІІ,, абз.5. п.5 «….розміщення відповідного оголошення на дошках оголошень, у тому числі на офіційних сайтах/групах письмового повідомлення…», правління ОСББ створило групи на відповідних ресурсах з метою інформування про діяльність ОСББ та належної комунікації, зокрема, на ресурсі Viber. Інформація про ступ у групи та згода на обробку персональних даних ОСББ, розміщена на дошках оголошень, у разі активних дій у вигляді вступу в офіційні групи ОСББ (згідно чинного законодавства, власник, співвласник, орендар, надає згоду на обробку персональних даних. ОСББ виконало, всі вимоги чинного законодавства з метою захисту персональних даних, неможливість їх безконтрольного поширення, у зв`язку із неможливістю долучення сторонніх осіб.

Відповідно до службової записки від 27.12.2024 №45.2/28910-24 провадження за зверненням позивача завершено.

Листом від 27.12.2024 №80293.4/З-42170.3/24/45.2 позивачці надано відповідь, в якій повідомлено, про відсутність правових підстав для вжиття додаткових заходів реагування за зверненням в межах компетенції Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невжиття заходів реагування за заявою ОСОБА_1 від 18.10.2024, позивач звернулась з позовом до суду.

При вирішенні спору, суд керується таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, крім іншого, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно статті 28 Закону України «Про звернення громадян» контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють Верховна Рада України, народні депутати України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій.

Уповноважений з прав людини Верховної Ради України є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, Законом України від 23.12.1997 № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі Закон № 776/97-ВР) та іншими законами України.

Статтею 101 Конституції України визначено, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений , є:

1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України;

2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону;

3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню;

4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі;

5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина;

6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод;

7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує за зверненнями громадян України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Варто зауважити, що Уповноважений з прав людини Верховної Ради України при розгляді звернення наділений окресленим у статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" переліком повноважень, а саме:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила провести перевірку фактів, викладених у заяві, а саме щодо факту публікації головою ОСББ «Сьоме небо» персональних даних мешканців будинку у груповому чаті Viber, зокрема персональних даних (прізвище, ім`я, по-батькові) позивачки, у чому позивачка вбачає порушення свого права.

Листом від 21.11.2024 №71063.4/З-42170.3/24/45.2, ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами розгляду звернення від 18.10.2024 щодо стверджуваного порушення головою правління ОСББ « 7 Небо» законодавства про захист персональних даних на підставі статей 13, 17 та 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», а також статті 23 Закону України «Про захист персональних даних» відкрито провадження та вживаються заходи, спрямовані на з`ясування обставин, викладених у зверненні.

В рамках відкритого провадження, відповідачем направлено на адресу голови ОСББ « 7 Небо» лист від 21.11.2024 №71088.4/З-42170.3/24/45.2 з метою отримання відповідних пояснень щодо правових підстав обробки персональних даних позивачки.

На вказаний лист, головою правління ОСББ «7 Небо» надано відповідь.

Відповідно до службової записки від 27.12.2024 №45.2/28910-24 провадження за зверненням позивача завершено.

Листом від 27.12.2024 №80293.4/З-42170.3/24/45.2 позивачці надано відповідь, в якій повідомлено, про відсутність правових підстав для вжиття додаткових заходів реагування за зверненням в межах компетенції Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Той факт, що зміст наданої відповідачем відповіді, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених, на його думку, прав, не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, допущену під час розгляду звернень позивача. Зазначене кореспондується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 № 814/2467/17 та висновками суду, викладеними вище.

За відсутності реальних порушених прав та інтересів особи, яка звертається з відповідним позовом до суду, в суду немає підстав їх відновлення, оскільки звернення позивача відповідачем розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», Закону України «Про звернення громадян».

Позивач не погоджується з обґрунтуванням відповіді відповідача на її звернення, що вважає бездіяльністю, чому суд дає критичну оцінку, адже: 1) обґрунтування є оціночним поняттям; 2) відповідач, вирішуючи звернення позивача, діяв у межах та на підставі наданих йому чинним законодавством України компетенції та повноважень, про що прийняв рішення у формі вищезгаданого листа з відповідним його обґрунтуванням, тому відсутня бездіяльність.

Той факт, що зміст роз`яснень, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених, на його думку, прав, не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, допущену ним під час розгляду звернення.

Судом встановлено та зазначено вище, що звернення позивача розглянуто Уповноваженою особою в порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина та за результатами її розгляду позивача повідомлено про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування, у зв`язку з чим провадження закінчено.

Таким чином, у цих правовідносинах відповідачем не допущено протиправної бездіяльності, а прийнято рішення у межах процедури здійснення провадження.

Відтак, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки відповідач при вирішенні звернення позивачки діяв відповідно до Законів України «Про звернення громадян» та «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», тому немає протиправної бездіяльності відповідача та підстав для задоволення зобов`язальних вимог позивача, які є похідними.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна