Справа № 160/25131/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25131/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. (суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/25131/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю СІЛЬПО-ФУД звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправними та скасувати рішення, прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №58/24 від 28.06.2024 та №67/24 від 18.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на проведення відповідачем перевірки за відсутності рішення Міністерства економіки України про надання дозволу на перевірку; спірні постанови прийняті за відсутності позивача; спірні постанови не містять належного обгрунтування порушення, за яке застосований штраф; розміщення інформації про товар у місцях, де цей товар реалізується, не вважається рекламою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в задоволенні позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, відповідно до яких відповідач зобов`язаний дотримуватись вимог Закону №877-У. За твердженням скаржника, суд першої інстанції неправильно встановив обставини страви та проігнорував те, що службовими особами відповідача позивачу не були пред`явлені посвідчення (направлення) на перевірку перед початком перевірки; за результатом заходу не був складений акт; відповідачем не було складено припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документу про усунення порушень, виявлених під час перевірки; інші вимоги Закону №877-У також були проігноровані відповідачем.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що згідно статті 2 Закону України № 877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», захід відповідного контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу не підпадає під сферу дії цього Закону. Підтвердженням цього висновку є численна судова практика Верховного Суду. У спірних відносинах Держпродспоживслужба діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом України «Про рекламу» та Порядком № 693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу. Позивач був повідомлений у встановлений законодавством спосіб про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, однак уповноважені особи не рибули, письмових пояснень, вартості розповсюдженої реклами та документiв, зазначених у вимозi відповідача, не надали.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження (письмового) наведено в ухвалі суду від 18 лютого 2025 р.

Обставини справі:

14 червня 2024 р. посадовою особою управління захисту справ споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за результатом перевірки звернення гр. ОСОБА_1 щодо можливого порушення законодавства про рекламу в магазині «Сільпо» за адресою: вул. Незалежності (Горького), буд. 166 місто Павлоград, отриманого з Держпродспоживслужби (вх. К-759 від 11.06.2024), складений протокол № 58/24 про порушення законодвства про рекламу (а.с.58).

14 червня 2024 р. заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області прийнято Рішення № 58/24 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (а.с.63).

17 червня 2024 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» була направленена вимога за вих. 5.4/8619 «Про порушення законодавства про рекламу» із додатками. За змістом цієї вимоги ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» запрошувалось 28.06.2024 о 10.00 год. в особі уповноваженого представника для участі в засіданні з розгляду матеріалів справи про порушення законодавства про рекламу. Також ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» було зобов`язано надати копії документів за переліком, у тому числі, щодо розміщення реклами пристроїв для тютюнових виробів та вживання тютюновмісних рідин (а.с.20-22).

26 червня 2024 р. ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» направило на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області лист, в якому повідомив про незаконність вимоги № 5.4/8619 від 17.06.2024 та неможливість надання витребуваних документів щодо інформації на продукцію «IQOS», яка не є рекламою (а.с.23-24).

28 червня 2024 р. відбулось засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, яке зафіксовано протоколом № 58/24 (а.с.59,60).

28 червня 2024 р. за результатом розгляду матеріалів справи та протоколу засідання, посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області прийнято Рішення № 58/24 про накладення на ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» штрафу у розмірі 5083 грн. за недотримання встановлених вимог щодо змісту реклами (а.с.62).

04 липня 2024 р. посадовою особою управління захисту справ споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області складений протокол № 67/24 про порушення ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» законодвства про рекламу (а.с.89).

04 липня 2024 р. заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області прийнято Рішення № 64/24 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (а.с.63).

04 липня 2024 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» була направленено запрошення для участі в засіданні на 18.07.2024 об 11.00 годи. з розгляду справи про порушення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» (а.с.84).

18 липня 2024 р. відбулось засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, яке зафіксовано протоколом № 67/24 (а.с.90).

18 липня 2024 р. за результатом розгляду матеріалів справи та протоколу засідання, посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області прийнято Рішення № 67/24 про накладення на ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» штрафу у розмірі 1700 грн. за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами (а.с.91).

05 серпня 2024 р. за вих. №СР-08-665 ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» направило Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області повідомлення про оплату штрафу на підставі Рішення №67/24 (а.с.85,86).

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірне застосування до позивача штрафу спірними рішеннями №58/24 від 28.06.2024 та №67/24 від 18.07.2024.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Щодо доводів скаржника про те, що відповідач не дотримався вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-У, колегія суддів зазначає наступне.

Частина перша статті 26 Закону України «Про рекламу» № 270/96-ВР (Закон № 270/96-ВР) встановлює контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.

Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 667, передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Частина друга статті 26 Закону № 270/96-ВР визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

Також, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частина шоста статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачає, що за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Закон № 270/96-ВР є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням.

Стаття 26 цього Закону визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема: вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.

Закон № 270/96-ВР не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом № 877-V (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах - виявленні порушень і застосуванні санкцій.

Скаржник/позивач наполягає на тому, що суд першої інстанції проігнорував правові висновки Верховного Суду, які були сформульовані у постановах, ухвалених в період часу з 2021 по 2023 роки (справи №826/24133/15, №810/3148/17, №826/9936/17).

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати актуальну судову практику Верховного Суду.

Так, 07 квітня 2025 р. Верховний Суд ухвалив постанову у справі №280/275/24, в якій досліджено питання застосування Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при реалізації територіальним органом Держпродспоживслужби владних управлінських функцій, які полягають у дотриманні суб`єктами господарювання законодавства про рекламу.

Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.

Подібний правовий висновок був сформульований і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі №916/214/20, який був застосований судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог у цій справі.

Щодо доводів скаржника/позивача про те, що штраф спірними рішеннями застосований до нього за відсутності обставини порушення.

Так, Рішенням № 58/24 від 28 червня 2024 р. на позивача був накладений штраф за недотримання встановлених вимог щодо змісту реклами.

Стаття 1 Закону № 270/96-ВР визначає терміни:

- «реклама» - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;

- «внутрішня реклама» - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних заходів та спортивних змагань, що проводяться у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), в яких може розміщуватися інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються;

- «зовнішня реклама» - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як зазначив Верховний Суд у наведеній вище постанові, реклама характеризується такими критеріями: має на меті сформувати чи підтримати обізнаність споживачів та їхній інтерес до особи, ідеї та/або товару; поширюється за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами, тобто має комерційний або промоційний характер; може бути представлена у формі прямої реклами, телепродажу, спонсорства, продакт-плейсмента; розміщується на відкритих територіях, на спеціальних конструкціях, зовнішніх поверхнях будівель, елементах вуличного обладнання чи над проїжджою частиною (зовнішня реклама) або всередині приміщень (будинків, споруд, кінотеатрів, театрів, під час спортивних заходів у закритих приміщеннях).

Водночас інформація про виробника товару та/або товар у місцях їх реалізації (на обладнанні, оформленні торгових точок, самому товарі чи упаковці) не вважається рекламою відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 270/96-ВР. Крім того, закон не забороняє брендування полиць, холодильників і торгового обладнання місць реалізації алкогольних напоїв, за умови, що вона не містить рекламних слоганів.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно частини 1 статті 22 наведеного вище Закону забороняється будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, торговельних марок, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, предмети, пов`язані з їх вживанням, трав`яні вироби для куріння, електронні сигарети, заправні контейнери, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, у тому числі:

1) у будь-яких аудіовізуальних медіа незалежно від технології їх розповсюдження, а також в онлайн-медіа, на перших і останніх сторінках друкованих медіа, в усіх друкованих медіа для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих медіа;

3) засобами внутрішньої реклами;

6) засобами зовнішньої реклами;

12) шляхом розміщення зображення або згадування тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, торгових марок, під якими випускаються тютюнові вироби, предмети, пов`язані з їх вживанням, трав`яні вироби для куріння, електронні сигарети, заправні контейнери, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, на будь-яких інших товарах, крім розміщення на товарах (предметах), пов`язаних із вживанням тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, запальничках, сірниках, попільничках.

Долучені до матеріалів справи фотознімки свідчать про те, що інформація про пристрої для нагрівання тютюну IQOS, LiL SOLID має маштабне зображення, транслюється через LED - екран і, як свідчить зміст скарги гр. Віталія Калмикова, сприймається пересічним споживачем в якості реклами.

Колегія суддів вважає, що подача інформації про товар у такій спосіб, що відокремлює його від інших тютюнових виробів, які знаходяться у відділі на реалізації, спрямована, перш за все, на привернення уваги споживачів та стимулювання їх інтересу, що по своїй суті і є рекламою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірне Рішенням № 58/24 від 28 червня 2024 р. прийнято відповідачем законно, обґрунтовано і є таким, що скасуванню не підлягає.

Щодо Рішення № 67/24 від 18 липня 2024 р., яким до позивача застосований штраф за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Обставина неподання позивачем інформації щодо вартості розповсюдженої реклами підтверджена змістом листа ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» від 26 червня 2024 р., направленого на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якому було повідомлено про незаконність вимоги № 5.4/8619 від 17.06.2024 та неможливість надання витребуваних документів щодо інформації на продукцію «IQOS», яка не є рекламою (а.с.23-24).

Правомірність Рішення № 58/24 від 28 червня 2024 р. спростовує доводи скаржника/позивача у наведеній частині, тому колегія суддів не вбачає законних підстав для його скасування.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. в адміністративній справі №160/25131/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 червня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш