Справа № 140/2539/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/2539/25 пров. № А/857/12656/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маневицької селищної ради на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про зупинення провадження в справі № 140/2539/25 за адміністративним позовом Маневицької селищної ради до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Лозовський О.А.,

час ухвалення рішення 25 березня 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Маневицька селищна рада (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі - відповідач), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцької Оксани Вікторівни, №77640452 від 05.03.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дії щодо припинення права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0091 площею 3.1154 га сільськогосподарського призначення на підставі рішення Маневицької селищної ради від 09.01.2025 №54/7 «Про припинення права комунальної власності на земельні ділянки»;

зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради провести реєстраційні дії щодо припинення права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0091 площею 3.1154 га сільськогосподарського призначення на підставі рішення Маневицької селищної ради від 09.01.2025 №54/7 «Про припинення права комунальної власності на земельні ділянки».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Маневицької селищної ради до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, в тому числі електронної справи, Маневицька селищна рада звернулась до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради із заявою від 03.03.2025 року №65581967 про реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091.

Так, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцькою Оксаною Вікторівною, прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №77640452 від 05.03.2025.

Вказано, що заявником для проведення державної реєстрації припинення права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091 було подано рішення Маневицької селищної ради від 09.01.2025 № 54/7, яким визначено припинити право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091 без передачі такого права у державну власність або іншим особам.

Відтак підставою для відмови зазначено те, що чинним законодавством не передбачено право територіальної громади (органу місцевого самоврядування) на безумовну (без передачі у державну власність або іншим особам) добровільну відмову від права власності на земельну ділянку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням державного реєстратора, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду Волинської області перебуває справа №903/24/25 за позовом Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної (військової) державної адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.01.205 відкрито провадження у справі №903/24/25 за правилами загального позовного провадження.

З огляду на зазначене ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено.

Провадження у справі за позовом Маневицької селищної ради до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, зупинено до набрання законної сили рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/24/25 за позовом Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної (військової) державної адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обставини, які будуть установлені в межах господарської справи, не можуть бути суттєвими під час розгляду справи, провадження в якій зупиняється. Предметом розгляду Волинським окружним адміністративним судом у цій справі №140/2539/25 є саме визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцької Оксани Вікторівни № 77640452 від 05.03.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дії щодо припинення права комунальної власності на зазначену вище земельну ділянку. Вважає, що долучені до матеріалів справи докази є достатніми та дозволяють в повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тобто протиправність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради.

Твердить про те, що місцевий суд не обґрунтував мотиви стосовно наявності конкретних обставин, що унеможливлюють прийняття судом відповідного рішення з оцінкою вже наявних доказів і обставини справи, при цьому здійснив посилання на існування іншої справи та навів загальні висновки та припущення про те, що обставини, які будуть установлені, можуть бути суттєвими під час розгляду справи, провадження в якій зупиняється.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.2 ст. 312, п. 11 ч.1 ст. 294 КАС України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку встановлення в судовому порядку (у справі №903/24/25) того факту, що Маневицька селищна рада не є та не була законним володільцем спірного майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га, права позивача у розглядуваній справі не будуть порушені, відтак існує неможливість розгляду даної справи №140/2539/25 до набрання законної сили рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/24/25 за позовом Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної (військової) державної адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га, у зв`язку з чим провадження у справі слід зупинити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом частини десятої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі № 9901/314/19 у питанні застосування пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України сформувала наступні висновки про те, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Як встановлено судом, на розгляді Господарського суду Волинської області в межах справи 903/24/25 перебуває позов керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової (державної) адміністрації до Маневицької селищної ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ДСГП «Ліси України» про витребування у власність держави в особі Волинської обласної військової адміністрації з володіння Маневицької селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0091, площею 3,1154 га.

Згідно з приписами частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким положенням Основного Закону України кореспондують приписи статей 319, 328 ЦК України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частин першої, другої статті 182 цього ж кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Нерухоме майно стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно.

Відтак колегія суддів констатує, що станом на час розгляду цієї адміністративної справи (№140/2539/25) в суді господарської юрисдикції наявний невирішений спір щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га, щодо якої позивач бажає здійснити реєстраційну дію з припинення права власності.

Однак зупинення провадження з підстав, передбачених нормою пункту третього частини першої статті 236 КАС України, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі та рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Ця підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для цієї справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.03.2025 №77640452 про відмову у проведенні реєстраційних дії щодо припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091 зазначено те, що чинним законодавством не передбачено право територіальної громади (органу місцевого самоврядування) на безумовну (без передачі у державну власність або іншим особам) добровільну відмову від права власності на земельну ділянку.

Отже, спір у цій справі виник щодо правомірності відмови в державній реєстрації припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091.

При цьому спірне рішення державного реєстратора не мотивовано відсутністю права власності (його законності) Маневицької селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091.

Колегія суддів наголошує, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також в силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16 варто вказати, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Колегія суддів не може погодитися із тим, що за вказаних місцевим судом обставин наявна об`єктивна неможливість розгляду справи, і зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Більше того, висновок суду першої інстанції про те, що у випадку констатації обставини, що Маневицької селищної ради не є та не була законним володільцем спірного майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0091 площею 3,1154 га, права позивача у розглядуваній справі не будуть порушені, є лише припущенням місцевого суду.

Так, докази, які можуть бути покладені в основу судового рішення постановленого у цій справі є іншими ніж ті, що можуть бути встановлені у справі №903/24/25.

Додатковими аргументами того, що суд першої інстанції помилково зупинив провадження у цій справі є те, що в своїй ухвалі він не навів жодного доказу, відсутність якого не дозволяє встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Наведене вище, об`єктивно не унеможливлює розгляд даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №903/24/25.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 140/2539/25.

Водночас, за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, з постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2025 року в справі № 903/24/25 вбачається, що Маневицькою селищною радою 09.01.2025 на 54 сесії прийнято рішення №54/7 "Про припинення права комунальної власності на земельні ділянки", третім пунктом даного рішення припинено право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0091 площею 3,1154 га.

Пізніше, 13.01.2025 Маневицька селищна рада звернулась до державного реєстратора відділу "Центр надання адміністративних послуг" Маневицької селищної ради з заявою про припинення права комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0091 площею 3,1154 га відповідно до рішення Маневицької селищної ради від 09.01.2025 №54/7 "Про припинення права власності на земельні ділянки".

Зазначені дії, на переконання апеляційного господарського суду, направлені на добровільне вирішення спору, тобто відповідачем (Маневицькою селищною радою) у добровільному порядку, після звернення з позовом до суду усунуто виявлені прокурором порушення.

Апеляційний господарський суд врахував також те, що в провадженні Господарського суду Волинської області перебували справи № 903/199/24 та №193/202/24, предметом спору яких були аналогічні правовідносини. Під час розгляду таких справ, Маневицькою селищною радою було прийнято рішення від 25.03.2024 №45/20 "Про припинення права комунальної власності на земельні ділянки", яким припинено право комунальної власності на спірні земельні ділянки та в подальшому, було зареєстровано право державної власності на спірні земельні ділянки в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Колегія апеляційного суду зазначає, що фактично рішення державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.03.2025 №77640452 про відмову у проведенні реєстраційних дії щодо припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0091, унеможливлює добровільне вирішення спору, що розглядається в межах судової справи № 903/24/25, до набрання законної сили рішення господарського суду в якій, місцевим адміністративним судом зупинено провадження в цій (140/2539/25) справі.

Також суд апеляційної інстанції також зауважує, що рішенням Господарського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року в справі № 903/24/25, не встановлено, що Меневицька селищна рада не являється добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, що при набутті права власності на спірну земельну ділянку було порушено норми чинного законодавства України, а тому незаконне втручання у право власності відповідача на спірну земельну ділянку призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ, з огляду на що у задоволенні позову про витребування у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації земельнеї ділянки площею площею 3,1154 га з кадастровим номером :04:002:0091 відмовлено.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 140/2539/25 до набрання законної сили судовим рішення у справі № 903/24/25.

Отже, ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про зупинення провадження в справі № 140/2539/25 підлягає скасуванню, а справа - направленню до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маневицької селищної ради задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про зупинення провадження в справі № 140/2539/25 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 02 липня 2025 року.