Справа № 300/1395/25
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"04" липня 2025 р. Справа № 300/1395/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Карпаш Г.В.
представника Державної служби України з питань праці - Штунько А.М. (в режимі відеоконференеції)
розглянувши у підготовчому засіданні клопотання ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, згідно якого просить суд:
- скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 06.02.2025 №1212-КТ-25а Про звільнення ОСОБА_2 та наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 07.02.2025 №43/ГО-К Про оголошення наказу Державної служби України з питань праці від 06.02.2025 №12-КТ-25а Про звільнення ОСОБА_2 ;
- поновити ОСОБА_1 з 08.02.2025 на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Рішення суду в цій частині допустити до негайного виконання;
- стягнути з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.2025 до дати ухвалення судом відповідного рішення;
- стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за січень 2025 року та компенсацію за невикористану в кількості 15 календарних днів додаткову відпустку за стаж державної служби за 2023 рік;
- зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести перерахунок заробітної плати та лікарняних ОСОБА_3 за червень-вересень 2023 року з урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі № 300/5820/23 та перерахунок оплати листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за липень 2024 - січень 2025 року і заробітної плати за час щорічної відпустки, з обов`язковим включенням до розрахунку сум середньомісячної заробітної плати, виплачених Державною службою України з питань праці за час вимушеного прогулу згідно судового рішення у справі №300/7149/23, і виплатити ОСОБА_1 донараховану заробітну плату;
- зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці надати М.І.Клим щорічні та додаткові відпустки, котрі не використані нею у зв`язку з незаконними звільненнями згідно наказів Державної служби України з питань праці від 17.09.2018 № 60- КТ, від 11.12.2020 № 122-КТ, від 18.09.2023 №122-КТ;
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_3 від 16.12.24, від 31.12.2024 та від 09.01.2025 та зобов`язати розглянути їх;
- визнати протиправною бездіяльність Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо недопуску ОСОБА_1 з 09.04.2024 до роботи на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці;
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі 300/1395/25 за правилами загального позовного провадження та призначити судовий розгляд справи на "10" квітня 2025 р. о 10:00 год.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2025, забезпечено участь представника Державної служби України з питань праці в судових засіданнях у справі 300/1395/25 в режимі відеоконференції за допомогою сервісу "EasyCon", у тому числі - в судовому засіданні, призначеному на "10" квітня 2025.
Протокольною ухвалою суду від 30.04.2025 прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог в редакції від 28.04.2025.
03.07.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява від 03.07.2025 про збільшення та зменшення позовних вимог, згідно якої остання, на підставі статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд: викласти прохальну частину позову в наступній редакції:
1. Скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 06.02.25 №1212-КТ-25а «Про звільнення ОСОБА_2 » та наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 07.02.25 №43/П3-К «Про оголошення наказу Державної служби України з питань праці від 06.02.25 №12-КТ-25а «Про звільнення ОСОБА_2 »;
2. Поновити ОСОБА_1 з 08.02.25 на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Рішення суду в цій частині допустити до негайного виконання;
5. Визнати протиправною невиплату ОСОБА_3 частини заробітної плати і стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_3 не виплачену заробітну плату в сумі 148,19 (сто сорок вісім гривень 19 копійок) (в тому числі за жовтень 2024 року 109.85 грн., за грудень 2024 року 38.34 грн.) та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати;
7. Визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці щодо несвоєчасного виконання рішення суду від 29.01.24 у справі № 300/7149/23 та не розгляду по суті заяв ОСОБА_3 від 16.12.24, від 31.12.24 та від 09.01.25 і зобов`язати розглянути ці заяви;
8. Визнати протиправними дії та бездіяльність Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо не виконання наказу Держпраці від 09.04.24 №16-КТ (виданого на виконання рішення суду у справі №300/7149/23), фактичного недопуску ОСОБА_1 з 09.04.24 по 07.02.25 до роботи на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, часткової невиплати заробітної плати за липень, листопад і грудень 2024 року та ненадання ОСОБА_3 у листопаді 2024 року чергової відпустки і відпустки без збереження заробітної плати згідно поданої заяви від 21.11.24;
9. Стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_3 не виплачену компенсацію за невикористану в кількості 15 календарних днів додаткову відпустку за стаж державної служби за 2023 рік в розмірі 23 095.05 грн. (двадцять три тисячі дев`яносто п`ять гривень 05 копійок);
10. Зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці за заявою ОСОБА_3 від 21.11.24 здійснити нарахування та виплату Позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати;
12. Зобов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести перерахунок заробітної плати та лікарняних ОСОБА_3 за червень-вересень 2023 року з врахуванням суми 71 316, 27 (сімдесят одна тисяча триста шістнадцять гривень 27 копійок) згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.24 у справі № 300/5820/23, і виплатити ОСОБА_1 донараховану заробітну плату;
13. 3обов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести перерахунок оплати листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за липень 2024 січень 2025 року і заробітної плати за час щорічної відпустки, з обов`язковим включенням до розрахунку сум заробітної плати, отриманої ОСОБА_3 за липень-вересень 2023 року в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області (з врахуванням суми 71 316, 27грн. згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.24 у справі № 300/5820/23), а також сум, які виплачені Державною службою України з питань праці за час вимушеного прогулу Позивача в період з 19 вересня 2023 року по 08 липня 2024 року згідно судових рішень у справі №300/7149/23 та у справі №300/903/25, і виплатити ОСОБА_1 донараховану заробітну плату;
14. 3обов`язати Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, з врахуванням фактів визнання протиправними і скасування в судовому порядку наказів Державної служби України з питань праці від 17.09.2018 № 60-КТ, від 11.12.2020 № 122-КТ, від 18.09.2023 №122-КТ, оголошених в подальшому наказами ліквідованого Управління Держпраці в Івано-Франківській області №201 -к від 18,09.18, №54-к від 19.03.21, №29-к від 18.09.23, надати ОСОБА_1 після поновлення на посаді оплачувані 154 дні невикористаних щорічних та додаткових відпусток (в тому числі і ті відпустки, право на які набуто за періоди вимушених прогулів), а саме: 6 к.д. за період з 27.05.2020 по 26.05.2021, 30 к.д. за період з 27.05.2021 по 26.05.2022, 16 к.д. за період з 27.05.2022 по 26.05.2023, 4 к.д. за період з 27.05.2023 по 18.09.2023, 30 к.д. за стаж державної служби за 2021 та 2022 роки, 9 к.д. за період з 27.05.2020 по 19.03.2021, 15 к.д. за стаж державної служби за 2020 рік, 20 к.д. за період з 27.05.2017 по 26.05.2018, 9 к.д. за період з 27.05.2018 по 18.09.2018, 15 к.д. за стаж державної служби за 2017 рік;
В судовому засіданні позивач підтримала подану заяву про збільшення та зменшення позовних вимог.
Представники Державної служби України з питань праці, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо прийняття заяви про збільшення та зменшення позовних вимог заперечили.
Розглянувши подану заява від 03.07.2025 про збільшення та зменшення позовних вимог, вивчивши зміст позовної заяви, оцінивши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, заява позивача щодо збільшення позовних вимог подана з дотриманням строку, встановленого частини 1 статті 47 КАС України - до закінчення підготовчого засідання.
Однак, суд зазначає, що до заяви про збільшення позовних вимог застосовуються норми статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно пункту 3 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
В заяви про збільшення позовних вимог, позивач серед іншого просить суд стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_3 не виплачену компенсацію за невикористану в кількості 15 календарних днів додаткову відпустку за стаж державної служби за 2023 рік в розмірі 23 095,05 грн.
Однак, заявляючи вимогу про компенсацію за невикористану в кількості 15 календарних днів додаткову відпустку за стаж державної служби за 2023 рік в розмірі 23 095,05 грн, позивач не навів обґрунтований розрахунок цієї суми, про яку заявлено у позовних вимогах, що не відповідає пункту 3 частини 5 статті 160 КАС України.
Так, за приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після відкриття провадження у адміністративній справі вправі встановлювати (перевіряти) відповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.
Згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.
Пунктом 18 частини першої розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Отже, строк звернення до суду із позовом, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з цим, при визначенні початку перебігу строку звернення до суду законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факт порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.
Із заяви про збільшення позовних вимог суд вбачає, що позивач серед іншого, просить суд: пункт 4. Сягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за січень 2025 року в розмірі 35 053.03 (тридцять п`ять тисяч п`ятдесят три гривні 03 копійки); пункт 5. Стягнути з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.25 до дати поновлення на посаді, з розрахунку 1996.08 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 08 копійок) за один день вимушеного прогулу, які розраховані. Вказані суми розраховані позивачем з урахуванням надбавки за вислугу років відповідно до статті 52 ЗУ "Про державну службу" в розмірі 50% посадового окладу, замість 30% заявленого в первинному позові та заяві про збільшення позовних вимог від 28.04.2025.
Проте із заявою про збільшення та зменшення позовних вимог позивач звернулася до суду лише 03.07.2025, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.
При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про збільшення та зменшення позовних вимог та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем/представником позивача, суду надано не було.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог в частині позовних вимог щодо стягнення з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за січень 2025 року в розмірі 35 053,03 (тридцять п`ять тисяч п`ятдесят три гривні 03 копійки); стягнення з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.25 до дати поновлення на посаді, з розрахунку 1996,08 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 08 копійок) за один день вимушеного прогулу, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку.
При цьому суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано питання щодо залишення без руху заяви про збільшення позовних вимог.
Проте в силу положень частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
З огляду на вище викладене та враховуючи приписи частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність застосування у даному випадку положень частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
З приписами частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
У зв`язку із викладеним, заяву про збільшення та зменшення позовних вимог слід залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку із зазначення поважних причин пропуску строку звернення до суду.
На підставі наведеного, керуючись статтями 47, 122, 123, 160, 161, частиною 13 статті 171 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Заяву позивача про збільшення та зменшення позовних вимог від 03.07.2025 по справі № 300/1395/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.
Надати позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви про збільшення та зменшення позовних вимог шляхом подання:
- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог в частині позовних вимог чотири та п`ять щодо стягнення з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за січень 2025 року в розмірі 35 053.03 (тридцять п`ять тисяч п`ятдесят три гривні 03 копійки); стягнення з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.02.25 до дати поновлення на посаді, з розрахунку 1996.08 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 08 копійок) за один день вимушеного прогулу в частині нарахування надбавки за вислугу років відповідно до статті 52 ЗУ "Про державну службу" в розмірі 50% посадового окладу, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та докази поважності причин пропуску такого строку ;
- обгрунтованого розрахунку розміру компенсації за невикористану в кількості 15 календарних днів додаткову відпустку за стаж державної служби за 2023 рік в розмірі 23 095,05 грн.
Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у визначений строк заява буде залишена без розгляду.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Микитин Н.М.