Справа № 460/10776/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Рівне №460/10776/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О. за участю секретаря судового засідання Свінтозельської К.І. та представників сторін: представників позивача Корень О.М., Карпан Є.А., Шевчук Ж.Д., представника відповідача Юхименко Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

Приватне підприємство "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" (далі позивач або платник податків або ПП «ВКО «МААНС») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач або контролюючий орган), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 01.07.2024 №9568/17-00-04-08-10 щодо застосування штрафу в сумі 377714,30 грн до позивача.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток, за результатами якої було встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України, а саме порушено терміни сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на прибуток, та внаслідок чого відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач вказує, що згідно поданої декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2023 року ПП «ВКО «МААНС» необхідно було сплатити податок на прибуток у сумі 7554286,00 грн до 20 листопада 2023 року, який і був перерахований позивачем 20.11.2023 до Державного бюджету України проте з помилковим зазначенням рахунку ГУ Держказначейства в платіжних документах. Позивач вважає, що такі дії не можуть розцінюватись як ухилення від сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, оскільки такі платежі зараховуються на єдиний казначейський рахунок, а відтак невірно вказаний рахунок у платіжному дорученні під час сплати грошового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений нормою ПК України строк і така помилка не може бути підставою для застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України. При цьому позивач зауважує, що 21.11.2023 грошові кошти у сумі 7554286,00 грн були перераховані на правильний рахунок сплати податку на прибуток, а відтак позивач не ухилявся від сплати податку. З огляду на вказане, позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 01.07.2024 №9568/17-00-04-08-10 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив на позов у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що за результатами перевірки складено акт №1813/Ж5/17-00-04-08-16/36921697 від 20.02.2024, згідно з яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України, а саме: платником податків допущено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток за 3-й квартал 2023 року згідно податкової декларації з податку на прибуток на загальну суму 7554286,00 грн із затримкою строків сплати на 1 календарний день (граничний термін сплати 20.11.2023, фактично сплачено 21.11.2023). Відповідач акцентує увагу на тому, що згідно виписок державного казначейства по рахунку UA00017517 за 21.11.2023 року від позивача 20.11.2024 надійшли кошти лише в сумі 40000,00 грн з призначенням платежу сплата податку на прибуток за 3 кв. 2023 року, і зазначені кошти перераховані з рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» на казначейський рахунок UA00017517, що свідчить про обізнаність платника податку з реквізитами сплати податку на прибуток. Відповідач посилається на практику Верховного Суду, в якій йдеться про те, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності) та для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Покликаючись на наведені доводи, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив відповідача та подав до суду свою відповідь на відзив, у якому позивачем в обґрунтування заперечень на відзив відповідача зазначено, що діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Позивач також посилається на норми Бюджетного Кодексу України, в якому йдеться, що податки, збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок, а відтак усі податкові надходження, справляння яких передбаченого законодавством України, є доходами бюджету і визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Оскільки допущена платником технічна помилка була виявлена та самостійно виправлена позивачем, шляхом зарахування відповідних сум на правильний рахунок, позивач вважає що відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 16.09.2024 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми ""Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 16.09.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 23.09.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 27.09.2024 суд вирішив перейти до розгляду справи №460/10776/24 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання у справі на 10.10.2024.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 04.10.2024 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

09.10.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив відповідача, де виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

У визначені судом дату і час 10.10.2024 судове засідання з розгляду справи не відбулося у зв`язку з проходженням суддею, який розглядає цю справу, в період з 07.10.2024 по 11.10.2024 підготовки для підтримання кваліфікації суддів окружних адміністративних судів у Національній школі суддів України, а тому ухвалою від 16.10.2024 суд призначив судове засідання на 21.10.2024.

У судове засідання 21.10.2024 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 18.11.2024.

У судове засідання 18.11.2024 до суду прибув уповноважений представник відповідача, представник позивача у судове засідання не прибув, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 29.11.2024.

У судове засідання 29.11.2024 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 12.12.2024.

12.12.2024 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів та з клопотанням про витребування доказів.

У судове засідання 12.12.2024 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 26.12.2024.

13.12.2024 та 26.12.2024 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

У судове засідання 26.12.2024 до суду прибув уповноважений представник позивача, представник відповідача у судове засідання не прибув, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 16.01.2025.

16.01.2025 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

У судове засідання 16.01.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 17.02.2025, а ухвалою від 16.01.2025 суд витребував додаткові докази у справі.

У визначені судом дату і час у судове засідання 17.02.2025 сторони не забезпечили явку своїх уповноважених представників, однак звернулись до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, а тому ухвалою від 17.02.2025 суд відклав судове засідання на 10.03.2025.

У судове засідання 10.03.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 14.03.2025.

У судове засідання 14.03.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 07.04.2025.

07.04.2025 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

У судове засідання 07.04.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 14.04.2025.

У судове засідання 14.04.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 24.04.2025.

24.04.2025 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

У судове засідання 24.04.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 02.05.2025.

01.05.2025 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

У визначені судом дату і час у судове засідання 02.05.2025 сторони не забезпечили явку своїх уповноважених представників, однак представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, а тому ухвалою від 02.05.2025 суд відклав судове засідання на 30.05.2025.

У визначені судом дату і час у судове засідання 30.05.2025 сторони не забезпечили явку своїх уповноважених представників, а тому ухвалою від 30.05.2025 суд відклав судове засідання на 09.06.2025.

У судове засідання 09.06.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін, протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 26.06.2025.

У судовому засіданні 26.06.2025 з участю уповноважених представників сторін суд після завершення дослідження доказів перейшов до стадії ухвалення і проголошення рішення і у цьому ж судовому засіданні проголосив вступну та резолютивну частини цього судового рішення.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши в судових засіданнях уповноважених представників сторін, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР), Приватне підприємство "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" зареєстроване з 24.03.2010 за №037000789 із видами діяльності згідно з КВЕД: 28.30 виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства (основний); 25.50 кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; 25.61 оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 механічне оброблення металевих виробів; 25.99 виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.61 оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 77.31 надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 33.11 ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 33.12 ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 33.20 установлення та монтаж машин і устаткування; 25.40 виробництво зброї та боєприпасів; 30.40 виробництво військових транспортних засобів; 24.52 лиття сталі; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1. статті 75 розділу II ПК України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II ПК України, відповідачем проведено камеральну перевірку позивача щодо порушення термінів сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 20.02.2024 №1813/Ж5/17-00-04-08-16/36921697. За висновками такої проведеної перевірки, що відображені у цьому акті, встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України, а саме: порушено терміни сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на прибуток, де граничний термін сплати відбувся 20.11.2023, а датою фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання є 21.11.2023.

Згідно з наявним у матеріалах справи повідомленням ГУ ДПС в Рівненській області про місце і час розгляду заперечення вбачається, що позивач 01.03.2024 звернувся до відповідача із запереченням на акт камеральної перевірки від 20.02.2024р. №1813/ж5/17-00-04-08-16/36921697. Вказаним повідомленням позивача повідомлено про розгляд його заперечень в приміщенні ГУ ДПС в Рівненській області.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області надано відповідь від 18.03.2024 на заперечення до акта камеральної перевірки від 20.02.2024 №1813/ж5/17-00-04-08-16/36921697 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток. З вказаної відповіді вбачається, що сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток за 3-й квартал 2023 року згідно податкової декларації реєстраційний номер від 03.11.2023 підприємство здійснило шляхом відправлення в банк платіжних інструкцій на загальну суму 7569000 грн (від 20.11.2023 №2125 на суму 920000 грн, №2124 на суму 1500000 грн, №2123 на суму 1000000 грн, №2122 на суму 4149000 грн). Платіжні інструкції були отримані Прокредит Банком 20.11.2023, однак у зв`язку з тим, що ПП «ВКО «МААНС» в платіжних інструкціях вказало невірний рахунок для зарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток, то Рівненське відділення ГУ Державного казначейства України не провело зарахування даних коштів до бюджету, а тому 21.11.2023 грошові кошти в сумі 7569000 грн були повернені з Держказначейства на рахунок підприємства. В цей же день, після виправлення помилки позивач перерахував зазначений платіж з податку на прибуток до бюджету із затримкою в 1 календарний день, що є порушенням вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України. Враховуючи вищезазначене, аргументи наведені в запереченні ПП «ВКО «МААНС» від 01.03.2024 №433 (вх. Головного управління ДПС у Рівненській області №10333/6/17-00 від 04.03.2024) не спростовують висновки акта камеральної перевірки від 20.02.2024 №1813/Ж5/17-00-04-08-16/36921697 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток.

Головним управлінням ДПС в Рівненській області за наслідками проведеної перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.07.2024 №9568/17-00-04-08-10, відповідно до якого за порушення термінів сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток за 3-й квартал 2023 року на ПП «ВКО «МААНС» накладено штраф у розмірі 5% у сумі 377714,30 грн.

Позивач 08.07.2024 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 01.07.2024 №9568/17-00-04-08-10, за результатами розгляду якої ДПС України винесено рішення від 06.09.2024 №27173/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням від 01.07.2024 №9568/17-00-04-08-10, позивач звернувся із позовом до суду у цій справі та позовними вимогами про визнання такого податкового повідомлення-рішення протиправним і його скасування.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію, а норми статті 67 Конституції України передбачають обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци 1 та 2 пункту 1.1 статті 1 ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Як встановлено судом Головне управління ДПС у Рівненській області провело камеральну перевірку ПП «ВКО «МААНС», за результатами якої встановило факт несвоєчасної сплати позивачем до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на прибуток за 3 квартал 2023 року на загальну суму 7554286,00 грн, що порушує вимоги пункту 57.1 статті 57 ПК України.

Судом з вказаного акту встановлено, що граничний термін сплати узгодженого грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2023 року припав на 20.11.2023, однак на дату граничного терміну сплати ПП «ВКО «МААНС» не сплачено до бюджету 7554286,00 грн, при цьому датою фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання є 21.11.2023, тобто з простроченням в 1 день.

За даними інтегрованої картки платника податків за платежем "85 11021000 UA0052338 П-К НА ПРИБУТОК ПIДПРИЄМСТВ ЯКИЙ СПЛАЧУЮТЬ IНШI ПIДПРИЄМСТВА" вбачається, що 21.11.2023 зараховано сплату суми податкiв i зборiв/єдиного внеску за платiжним дорученням №2131 вiд 21.11.2023, що в свою чергу підтверджує факт несвоєчасної сплати позивачем до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на прибуток (том 1 а.с. 96).

Вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи випискою державного казначейства від 22.11.2023 по рахунку UA00017517 (том 2 а.с. 175), де зазначено, що станом на 21.11.2023 від ПП ВКО «МААНС» надійшли кошти в сумі 7569900,00 грн з призначенням платежу сплата податку на прибуток за 9 місяців 2023 рік. Зазначені кошти перераховані з рахунку позивача в АТ «Прокредит Банк» на казначейський рахунок UA00017517.

Суд зауважує, що позивач не заперечує факту прострочення сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на прибуток, водночас зазначає, що при здійсненні платежу 20.11.2023 у платіжних документах помилково було зазначено невірний рахунок ГУ Держказначейства, який раніше був призначений для сплати податку на прибуток, а відтак допущена підприємством помилка не свідчить про несплату грошового зобов`язання у визначений законодавством строк та не спричинила жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

З огляду на норми пункту 46.1 статті 46 ПК України нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання здійснюється на підставі податкової декларації, розрахунку, звіту - документу, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/ або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 137.4 статті 137 ПК України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного ) періоду.

Згідно з пунктом 137.5 статті 137 ПК України річний податковий (звітний) період встановлюється для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), за попередній річний звітний період, не перевищує 40 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи .

Відповідно до підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Згідно пунктом 87.9. статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.03.2021 №321/35943 (далі - Порядок №5) визначено, що під час проведення облікової операції в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Згідно пункту 5 глави розділу ІІІ Порядку №5 під час погашення суми податкового боргу (його частини) кошти, які сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, які сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення. Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), територіальний орган ДПС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків визначених ПКУ, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу передбаченого п. 124.1 ст. 124 ПК України в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі №520/22505/21.

Згідно з підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, платники податків звільняються від передбаченої ПКУ відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 за №967/38303), який набрав чинності 06.09.2022 (далі - Наказ №225).

Дія зазначеного Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб - резидентів України, зокрема самозайнятих осіб, юридичних осіб (резидентів і нерезидентів України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, та на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів, подання звітності, виконання інших обов`язків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 2 розд. І зазначеного Порядку).

Так, згідно із пунктом1 розділу ІІ зазначеного Порядку до платників податків/податкових агентів, які не можуть виконувати податкові обов`язки, передбачені ПКУ або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються правила для підтвердження можливості чи неможливості виконання платником такого обов`язку, передбачені цим Порядком.

Підставами неможливості виконання платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) є: 1) втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів, комп`ютерного та іншого обладнання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації; 2) неможливість використати чи вивезти документи, комп`ютерне та інше обладнання внаслідок ведення бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації; 3) використання чи вивезення документів, комп`ютерного або іншого обладнання, пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я посадової особи платника податків або неможливе у зв`язку з встановленням уповноваженими органами державної влади відповідно до закону в умовах воєнного стану заборон та/або обмежень; 4) відсутність у платника податків інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, збори, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність, відсутність можливості у власника призначити таких посадових осіб за умови відсутності у такого платника податків об`єктів оподаткування, або показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПКУ, може бути пов`язана з такими обставинами: посадова особа є одночасно одним із власників юридичної особи за умови, що відсутність такого співвласника (акціонера, учасника, засновника) унеможливлює прийняття рішення про призначення на постійній або тимчасовій основі іншої посадової особи; юридична особа заснована на власності окремої фізичної особи, яка одночасно є єдиною посадовою особою такої юридичної особи; 5) перебування (податкова адреса платника податків та/або фактичне знаходження / знаходження виробничих потужностей тощо) на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації; 6) інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що ПП «ВКО «МААНС» не мало можливості виконати податкові зобов`язання в строки встановлені ПК України, як і не надано доказів того, що підприємство зверталось з відповідним переліком документів затверджених Наказом №225 до контролюючого органу про неможливість такого виконання податкових зобов`язань, за результатами розгляду яких контролюючим органом могло би бути прийняте відповідне рішення про неможливість виконання ПП «ВКО «МААНС» податкового обов`язку згідно підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Тобто, в розумінні чинного законодавства ПП «ВКО «МААНС» не належить до категорії платників податків, які не мали можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки.

Крім того в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем узгоджена сума податкових зобов`язань з податку на прибуток сплачена самостійно, але з порушенням встановленого законодавством граничного терміну, що підтверджується і наданою позивачем платіжною інструкцією №2131 від 21.11.2023 (том 1 а.с. 26).

Разом з цим, позивач зазначає про відсутність в його діях вини, як необхідної передумови для притягнення до відповідальності за пунктом 124.1 статті 124 ПК України.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 109.2, 109.3 статті 109 ПК України встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7 статті 112 ПК України).

Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

Верховний Суд у постановах від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі №520/18519/21, від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 16.11.2023 у справі №160/24147/21, від 23.01.2024 у справі №160/17160/21, від 14.01.2025 у справі №520/22838/23 сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Таким чином, для застосування відповідальності за пунктом 124.1 статті 124 ПК України у контролюючого органу не було обов`язку доводити наявність вини з боку платника податків, достатньо самого факту порушення строку сплати узгодженого грошового зобов`язання, яке в даному випадку позивачем не оспорюється.

Суд зауважує, що позивачем не заперечується факт допущення порушення щодо несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання. Водночас, не наведено жодних доказів поважності підстав для пропуску строку сплати такого, обставин, що перешкоджали виконати такий обов`язок вчасно та виключають вину платника податків, а також те що позивачем вчинялись усі залежні від нього заходи задля дотримання вимог податкового законодавства, враховуючи також ту обставину, що на дату граничного терміну сплати 20.11.2023, позивачем також було здійснено сплату податку на прибуток за 3 квартал 2023 року в сумі 40000,00 грн з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» на казначейський рахунок UA00017517, що свідчить про обізнаність позивача з правильними реквізитами сплати податку на прибуток на правильний рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, а відтак станом на 20.11.2023 (дату граничного терміну сплати) позивачу було достеменно відомо правильні реквізити для зарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток. Така сплата податку підтверджується випискою по рахунку від 21.11.2023, кошти за який були перераховані з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» на казначейський рахунок UA00017517 (том 2 а.с. 127).

Позивач в обґрунтування своєї позиції щодо позовних вимог зазначає, що підприємство є співвиконавцем державного оборонного замовлення, виконуючи контракти на постачання критично важливої продукції для потреб Збройних Сил України, а відтак застосування до підприємства штрафних санкцій податковими органами в нинішніх умовах здатне завдати суттєвих перешкод технологічному процесу, поставити під загрозу виконання оборонного замовлення та вплинути на стабільність критичних галузей національної економіки.

Щодо таких тверджень позивача суд зазначає, що ПК України встановлено принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство України, зокрема, загальність оподаткування кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу. Зокрема, відповідно до статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Суд зауважує, що належність ПП «ВКО «МААНС» до оборонного підприємства не звільняє його від відповідальності, позаяк оборонне підприємство, як і будь-який інший суб`єкт господарювання, зобов`язане дотримуватися норм податкового законодавства України. Такі підприємства можуть мати певні пільги чи преференції відповідно до законодавства, але податкові зобов`язання, такі як вчасні сплата податку на прибуток, податку на додану вартість (ПДВ), податків на доходи фізичних осіб (ПДФО) тощо - залишаються чинними. А тому суд вважає, що доводи позивача щодо можливості звільнення його від відповідальності з тих підстав, що ПП «ВКО «МААНС» є співвиконавцем державного оборонного замовлення, є безпідставними та підлягають відхиленню, оскільки виконання цим підприємством оборонних замовлень не звільняє його від відповідальності, передбаченої ст. 124 ПК України з наведених вище міркувань.

В контексті наведеного суд дійшов висновку про правомірність застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій до позивача за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток. Судом не встановлено допущення відповідачем порушень під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, які могли би слугувати самостійною підставою для звільнення позивача як платника податків від відповідальності за встановлене камеральною перевіркою порушення.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

5. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 28, м. Здолбунів, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35705; );

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (місцезнаходження: вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023; ).

Повний текст рішення складений 02 липня 2025 року.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК