Справа № 990SСGС/10/25
Суддя: Погрібний Сергій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Погрібного С. О.
до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2025 року
у справі № 990SCGC/10/25 (провадження № 11-105сап25)
за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 28 січня 2025 року № 128/0/15-25 «Про скасування частково рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 05 червня 2024 року № 1715/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення» (далі - оскаржуване рішення)
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції скаржниці
1. Скаржниця 27 лютого 2025 року із застосуванням засобів поштового зв`язку надіслала до Великої Палати Верховного Суду скаргу, у якій просила скасувати рішення ВРП про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади судді, закрити дисциплінарне провадження.
2. ОСОБА_1 зазначила, що ВРП ухвалила оскаржуване рішення та притягнула її, ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності, застосувавши до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади за підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ) (умисне порушення правил щодо самовідводу), пунктом 3 частини першої статті 106 цього Закону (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу), пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом).
3. ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення необ`єктивним, незаконним та несправедливим. Вона не була належно повідомлена про засідання ВРП у спосіб, визначений статтею 30 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ). До того ж, оскаржуване рішення не містить мотивів, з яких ВРП дійшла відповідних висновків щодо вчинення скаржницею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісними зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді. Підставами оскарження оскаржуваного рішення ОСОБА_1 визначила пункти 3 та 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VІІІ.
4. Скаржниця доводить, що не була належно повідомлена про засідання ВРП 28 січня 2025 року, оскільки повідомлення про це не надходило ні на адресу проживання ОСОБА_1 , ані за місцем несення нею військової служби (в матеріалах справи достатньо інформації про місцезнаходження військової частини, де скаржниця проходить військову службу).
5. За твердженням скаржниці, про дату і час проведення ВРП засідання 28 січня 2025 року ОСОБА_1 дізналася від товаришів, які повідомили її про це телефонним зв`язком і відразу 24 січня 2025 року направила до ВРП клопотання про відкладення розгляду скарги за станом здоров`я у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. До того ж, за місцем проходження військової служби не було доступу до мережі Інтернет.
6. Брак такого зв`язку викликана специфікою військової служби в умовах воєнного стану, а відомості про місце дислокації військової частини Збройних Сил України становлять службову інформацію згідно з Переліком відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затвердженим наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 30 січня 2023 року № 12.
7. Тому такий спосіб сповіщення про дату і час розгляду справи, як поширення оголошення на вебсайті ВРП, для ОСОБА_1 як військовослужбовиці та загалом для такої категорії осіб є неприйнятним і недоступним, а тому, на думку скаржниці, не може вважатися належним способом повідомлення про засідання ВРП.
8. Скаржниця наголошує на тому, що не мала можливості взяти участь у розгляді скарги в режимі відеоконференції, про що вона неодноразово повідомляла. Командування військової частини, де вона проходить військову службу, також зазначало про це у своїх клопотаннях та листах/відповідях, направлених до ВРП.
9. Скаржниця зауважує, що з 24 січня до 05 лютого 2025 року перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується належними доказами, та звертає увагу на поважності причини неявки в засідання ВРП 28 січня 2025 року, адже, за загальним правилом та сталою судовою практикою у всіх видах судочинства, перебування сторони у справі на стаціонарному лікуванні завжди визнається поважною причиною пропуску певного процесуального строку, вчинення будь-яких процесуальних дій, неявки в засідання тощо. Втім у цьому випадку ВРП проігнорувала факт перебування на стаціонарному лікуванні, визнала причину відсутності в засіданні 28 січня 2025 року неповажною та розглянула скаргу стосовно судді ОСОБА_1 .
10. Скаржниця доводить, що перебування у складі Збройних Сил України об`єктивно унеможливлює ефективну реалізацію права на надання пояснень дисциплінарному органу під час розгляду дисциплінарної справи безпосередньо у межах та у спосіб, які б не погіршували правового становища судді як учасника дисциплінарної справи. ВРП безпідставно відмовила в задоволенні клопотання про зупинення розгляду скарги (в межах дисциплінарної справи) на рішення Третьої Дисциплінарної надані ВРП від 05 червня 2024 року № 1715/Здп/15-24 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
11. На переконання скаржниці, висновки ВРП про те, що суддя ОСОБА_1 вчинила істотний дисциплінарний проступок, є помилковими. Чітких та переконливих доказів, що її поведінка як судді порушує стандарти безсторонності суду, етичні норми поведінки судді та викликає обґрунтовані сумніви у здатності судді належно виконувати свої функції, порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, в матеріалах дисциплінарного провадження немає.
12. На думку ОСОБА_1 , ВРП безпідставно визнала обставини встановленими без належних та допустимих доказів, які б давали підстави для беззаперечного встановлення факту проживання однією сім`єю та наявності особистих стосунків між скаржницею та ОСОБА_2 .
13. Скаржниця заперечує інформацію про обставини її перебування у стосунках без реєстрації шлюбу з обвинуваченим ОСОБА_2 , а показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно цього є неправдивими та надуманими. До того ж, суддя ОСОБА_1. зазначила, що зі свідком ОСОБА_4 вона не знайома, ніколи з ним не зустрічалася. Скаржниця переконана, що показання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є проявом помсти за рішення, ухвалені нею до цього у справах за участю цих осіб.
14. ОСОБА_1 також зазначає, що Третя Дисциплінарна палата ВРП взяла до уваги пояснення адвоката Новака Д. М. щодо тривалого провадження у справі та ненадання йому як представнику потерпілого для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, без аналізу пояснення судді, відповідно до яких, перебуваючи у нарадчій кімнаті в іншій справі, ОСОБА_1 не могла розглянути його клопотання про надання на ознайомлення матеріалів кримінального провадження саме в той день та час перебування його в приміщенні Піщанського районного суду Вінницького області. Втім представник потерпілого не був позбавлений права звернутися наступного дня, чи у будь-який інший час та отримати матеріали кримінального провадження для ознайомлення, що представник потерпілого не зробив. На переконання скаржниці, скарга на неї, суддю ОСОБА_1., від представника потерпілого є проявом тиску на неї як на суддю.
Стислий виклад позиції ВРП
15. ВРП 04 квітня 2025 року з використанням системи «Електронний суд» подала відзив на скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення ВРП - без змін.
16. ВРП зазначає, що бракує підстав для скасування оскаржуваного рішення, визначених пунктами 1-4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII.
17. ВРП з посиланням на статтю 48 Закону № 1798-VІІІ наголошує, що про усі засідання, зокрема й 28 січня 2025 року, повідомила учасників дисциплінарного провадження про дату, час і місце розгляду скарги та про можливість участі в засіданні ВРП в режимі відеоконференції. Це повідомлення було поширено на офіційному вебсайті ВРП.
18. До ВРП 27 січня 2025 року надійшло клопотання судді ОСОБА_1. про відкладення розгляду поданої нею скарги у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1. на стаціонарному лікуванні. У засідання ВРП 28 січня 2025 року суддя ОСОБА_1. не з`явилася. У засіданні ВРП 28 січня 2025 року в режимі відеоконференції взяв участь представник Вінницької обласної прокуратури. ВРП вирішила відмовити у задоволенні клопотання судді ОСОБА_1. про відкладення розгляду скарги.
19. ВРП наголошує, що її Третя Дисциплінарна палата обґрунтовано встановила наявність у діях судді складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктами 3, 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
20. На переконання ВРП, застосоване її Третьою Дисциплінарною палатою дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади є таким, що відповідає вчиненим суддею ОСОБА_1 дисциплінарним проступкам, що передбачені підпунктом «д» пункту 1, пунктами 3, 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, які мають характер істотних дисциплінарних проступків у контексті пунктів 1, 4, 7 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ.
21. За твердженням ВРП, доводи скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з показаннями свідків, що були належно досліджені та оцінені під час розгляду її дисциплінарної справи. ВРП вже надала правову оцінку цим аргументам під час розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати, підтвердивши їх безпідставність. Повторне наголошення на цих доводах не спростовує встановлених порушень і не може бути підставою для перегляду прийнятого рішення.
Обставини справи
23. На той час у районному суді здійснювали правосуддя два судді - Гринишина А. А. та ОСОБА_1., оскільки суддя Нестерук В. В., призначений на посаду судді Піщанського районного суду Вінницької області Указом Президента України від 05 серпня 2020 року № 311/2020, почав виконувати суддівські повноваження 17 грудня 2020 року (після складення ним присяги судді 15 грудня 2020 року).
24. Зазначена справа надійшла до провадження судді Гринишиної А. А., яка ухвалою від 20 жовтня 2020 року відкрила у цій справі підготовче засідання, призначивши його на 23 листопада 2020 року.
25. Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат Близнюк В. В. 23 листопада 2020 року подав заяву про відвід судді Гринишиної А. А. від розгляду кримінального провадження.
26. Зазначена заява про відвід надійшла до провадження судді ОСОБА_1.
27. Ухвалою від 07 грудня 2020 року суддя ОСОБА_1. задовольнила заяву про відвід з тих підстав, що хоча й немає даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, проте наявна суб`єктивна оцінка учасником процесу дій головуючого та, як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), «заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд».
29. Ухвалою від 08 грудня 2020 року суддя ОСОБА_1. призначила підготовче судове засідання у справі на 21 грудня 2020 року.
30. Ухвалою від 21 грудня 2020 року суддя ОСОБА_1. частково задовольнила клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката Коваля Є. Є., скасувавши арешт на належний ОСОБА_2 автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado» та свідоцтво на автомобіль, які було вилучено під час огляду місця події 18 червня 2020 року. Автомобіль та свідоцтво повернуті ОСОБА_2 .
32. Ухвалами від 02 лютого 2021 року та від 23 травня 2022 року (суддя Нестерук В. В.) Піщанський районний суд Вінницької області відмовив у задоволенні цих заяв через брак доказів, які свідчили б про наявність підстав для відводу та обґрунтованих доводів щодо упередженості судді та її заінтересованості в результатах справи.
33. У підготовчому судовому засіданні 23 червня 2022 року прокурор заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суддя ОСОБА_1., не розглядаючи по суті заявлене клопотання, відклала судове засідання на 08 вересня 2022 року.
34. До Піщанського районного суду Вінницької області 06 вересня 2022 року надійшла заява представника потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - адвоката Новака Д. М. про відвід судді ОСОБА_1. від розгляду справи № 142/748/20. Цю заяву передано до провадження судді Піщанського районного суду Вінницької області Гринишиної А. А.
35. Обґрунтовуючи заяву, представник потерпілого зазначив, що підготовче провадження у зазначеній справі, всупереч вимогам розумності строків, триває більш ніж півтора року, що, відповідно, може призвести до уникнення обвинуваченим покарання за вчинення кримінального правопорушення, а отже, до порушення прав потерпілого в цьому кримінальному провадженні. Згідно із заявою про відвід у день укладення з потерпілим договору про надання правової допомоги (29 липня 2022 року) адвокат Новак Д. М. подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами судової справи № 142/748/20. Водночас матеріали цієї справи станом на дату звернення із цією заявою про відвід до суду не були надані для ознайомлення, незважаючи на те, що адвокат неодноразово відвідував Піщанський районний суд Вінницької області та звертав увагу на цю обставину. Така бездіяльність, на переконання адвоката, підтверджує перешкоджання правомірній діяльності представника потерпілого у кримінальному провадженні та умисне затягування строків розгляду справи № 142/748/20.
36. У судовому засіданні адвокат Новак Д. М., підтримавши заяву про відвід судді ОСОБА_1., зазначив про тривале провадження у справі, незаконне зняття арешту з автомобіля та повернення його обвинуваченому, ненадання йому як представнику потерпілого для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, неповідомлення його про час та місце розгляду кримінального провадження 08 вересня 2022 року. До того ж, наголосив, що дізнався про інші обставини, що унеможливлюють участь судді ОСОБА_1. у кримінальному провадженні.
37. Адвокат Новак Д. М. зазначив, що головуюча у справі № 142/748/20 суддя ОСОБА_1. та обвинувачений ОСОБА_2 упродовж 4-5 років проживають спільно як чоловік і дружина, у них склалися стійкі тривалі стосунки, притаманні подружжю, вони ведуть спільне господарство, разом проводять дозвілля, придбали будинок. Такі відомості дають йому змогу зрозуміти наявність зазначених процесуальних порушень у кримінальному провадженні.
38. Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат Кальніченко В. А. підтримав заявлений адвокатом Новаком Д. М. відвід судді ОСОБА_1. та пояснив, що права та інтереси потерпілого ОСОБА_6 зазнали істотного порушення під час розгляду кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_1., яка порушила правила поведінки судді, діяла у кримінальному провадженні не тільки в умовах конфлікту інтересів, оскільки спільно проживала з обвинуваченим ОСОБА_2 , а й брала активну участь у захисті прав та інтересів ОСОБА_2 під час досудового розслідування, укладала угоди із захисниками в інтересах ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями свідків, оплачувала правничу допомогу, зверталася до сторонніх осіб з різними проханнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 .
39. Прокурор Карнаух О. П. у судовому засіданні повідомив, що у зв`язку з дослідженими в судовому засіданні обставинами є достатні підстави для задоволення заяви адвоката Новака Д. М. про відвід судді ОСОБА_1. від розгляду справи № 142/748/20. Сторона обвинувачення мала сумніви в безсторонності судді через скасування арешту на автомобіль у кримінальному провадженні, надмірні строки підготовчого провадження, нерозглянуте клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та інші процесуальні порушення.
40. Ухвалою від 08 вересня 2022 року суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А. А. задовольнила заяву адвоката Новака Д. М., відвела суддю Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1. від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України. Мотивувала ухвалу тим, що між суддею ОСОБА_1. та обвинуваченим ОСОБА_2 склалися близькі стосунки, та вони, можливо, є особами, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, але не перебувають у шлюбі, що підтверджує можливу особисту заінтересованість як судді, так і обвинуваченого в результатах розгляду кримінального провадження № 142/748/20.
41. Справу № 142/748/20 передано на розгляд судді Піщанського районного суду Вінницької області Нестерука В. В., який заявив самовідвід від участі у розгляді цього кримінального провадження.
42. Ухвалою від 12 вересня 2022 року суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А. А. задовольнила заяву судді Нестерука В. В. про самовідвід.
44. Рішенням від 16 вересня 2022 року № 2 збори суддів вирішили рекомендувати судді ОСОБА_1. вжити заходів щодо захисту честі, гідності, ділової репутації у передбаченому законом порядку, оскільки згідно з поясненнями, які надала суддя ОСОБА_1. зборам суддів, вона заперечила наявність конфлікту інтересів під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 та заявила про поширення неправдивої інформації і наклепу на неї.
45. Після проведених зборів суддів 16 вересня 2022 року голова Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А. А. надала відповідь Інформагентству «Стоп корупції ТВ», а також відповідно до частини шостої статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» повідомила НАЗК та Раду суддів України про можливе порушення суддею Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
46. Ухвалою від 22 вересня 2022 року Вінницький апеляційний суд задовольнив подання Піщанського районного суду Вінницької області про скерування справи № 142/748/20 у зв`язку з неможливістю визначити склад суду в цьому суді до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, скерував матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 до Крижопільського районного суду Вінницької області.
47. Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) 01 червня 2023 року склало адміністративний протокол щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП.
48. Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що ОСОБА_1 як суддя Піщанського районного суду Вінницької області вчинила дії та ухвалила рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме з 08 грудня 2020 року до 08 вересня 2022 року одноособово брала участь у розгляді справи № 142/748/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України, з яким має неслужбові відносини, чим порушила вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».
49. Постановою від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23 Крижопільський районний суд Вінницької області визнав суддю ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП, наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
50. Під час судового розгляду суддя ОСОБА_1. вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, зазначила, що справу сфабриковано, «відсутній реальний конфлікт інтересів та відсутній склад адміністративного правопорушення».
51. Суддя ОСОБА_1. наголосила, що ухвалила рішення про скасування арешту та повернення обвинуваченому ОСОБА_2 вилученого автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado» та свідоцтва про реєстрацію автомобіля, оскільки вони не були знаряддям злочину. Пояснення свідків, що начебто вона із ОСОБА_2 є подружжям, є надуманими. Це може бути пов`язано з тим, що суддя ОСОБА_1. розглядала справу стосовно потерпілого та засудила його до арешту, стосовно свідка ОСОБА_3 також розглядала справи про вчинення ним адміністративних правопорушень. Щодо заяви про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження суддя пояснила, що того дня перебувала в нарадчій кімнаті, потерпілому було повідомлено, що ознайомитися із матеріалами справи він може в інший день, втім він так і не прийшов. Про наявність адміністративного протоколу стосовно неї не знала, оскільки під час отримання листа виявила, що конверт пошкоджений, мокрий, брудний, із запахом диму, тому відмовилася від його отримання. Пояснила також, що із ОСОБА_2 не проживали як чоловік і дружина, оскільки в нього є сім`я. Просила закрити справу за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
52. У судовому засіданні суд допитав свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом як чоловік і дружина приблизно чотири роки.
53. Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 розглядала його кримінальну справу. Клопотання про скасування арешту на автомобіль подав його адвокат. Із ОСОБА_1 не проживав, оскільки 10 років проживає зі своєю сім`єю.
54. Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що із ОСОБА_2 одружилася у 1997 році, втім у серпні 2019 року вони розлучились «для формальності», проте проживають разом. ОСОБА_1 знає як «суддю Піщанського районного суду».
55. Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні стверджувала, що знає сім`ю ОСОБА_9 , оскільки вони проживають по сусідству, підтримує з ними дружні стосунки. Зазначила також: « ОСОБА_10 і ОСОБА_11 живуть разом, він возить дитину до школи, відвідував випускний та ходив на батьківські збори».
56. Заслухавши пояснення судді ОСОБА_1 , її захисника, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, суд виснував, що дії судді ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП, оскільки під час розгляду суддею ОСОБА_1 справи № 147/748/20 та ухвалення рішень існувала суперечність між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів.
57. Постановою від 30 жовтня 2023 року Вінницький апеляційний суд залишив без змін постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
58. Третя Дисциплінарна палата ВРП також самостійно встановила й інші обставини у дисциплінарному провадженні, а саме факт реєстрації 16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рейс «Київ - Анталія» з різницею в одну хвилину та факт практично одночасної реєстрації цих осіб 26 жовтня 2019 року на рейс «Анталія - Київ».
59. Третя Дисциплінарна палата ВРП зазначила, що видається малоймовірним, що наведена обставина в цьому конкретному випадку є простою випадковістю. Водночас той факт, що із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одним рейсом подорожувала також й мати ОСОБА_1 - ОСОБА_12 , не спростовує встановлених Третьою Дисциплінарною палатою ВРП обставин.
60. До ВРП 09 листопада 2023 року (вх. № 434/0/13-23) надійшла дисциплінарна скарга НАЗК, відповідно до якої ОСОБА_1 як суддя Піщанського районного суду Вінницької області вчинила дії та ухвалила рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме з 08 грудня 2020 року до 08 вересня 2022 року одноособово розглядала справу № 142/748/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 КК України, чим порушила вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», а також вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП. НАЗК просило притягнути суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки її у встановленому законом порядку визнано винною у вчиненні корупційного правопорушення.
61. До ВРП 23 листопада 2023 року (вх. № 463/0/13-23) надійшла дисциплінарна скарга керівника Вінницької обласної прокуратури Химченка О. С. , у якій скаржник зазначив про неправомірні дії судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1. під час розгляду справи № 142/748/20 у період із 08 грудня 2020 року до 08 вересня 2022 року, пов`язані з наявністю у судді реального конфлікту інтересів під час здійснення правосуддя, оскільки вона перебувала з обвинуваченим у цій справі ОСОБА_2 у позапроцесуальних відносинах, а тому була упередженою.
62. До ВРП 16 січня 2024 року (вх. № 10/9/13-24) надійшла дисциплінарна скарга Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України (далі - ТУ «Д» ДЗНД СБУ) щодо дій судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя у справі № 142/748/20.
63. ТУ «Д» ДЗНД СБУ в дисциплінарній скарзі зазначило про вчинення суддею ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, що підтверджується постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23, якою суддю ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП.
Стислий виклад рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП
64. Рішенням від 05 червня 2024 року № 1715/Здп/15-24 Третя Дисциплінарна палата ВРП притягла суддю Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
65. Відповідно до цього рішення, оцінивши в сукупності встановлені під час розгляду об`єднаної дисциплінарної справи обставини, Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктами 3, 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
66. На думку Третьої Дисциплінарної палати ВРП, суддя ОСОБА_1 , діючи умисно, з наслідками, які полягали в підриві авторитету правосуддя та суспільної довіри до суду, вчинила істотний дисциплінарний проступок у розумінні частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ.
67. Третя Дисциплінарна палата ВРП визнала пропорційним вчиненому істотному дисциплінарному проступку застосування до судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
Стислий виклад рішення ВРП
68. ВРП 28 січня 2025 року, розглянувши скаргу судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 05 червня 2024 року № 1715/Здп/15-24 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, погодилася із висновком Третьої Дисциплінарної палати ВРП щодо наявності у діях судді ОСОБА_1 ознак складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктами 3, 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
69. Проте, ВРП звернула увагу, що Третя Дисциплінарна палата ВРП у рішенні, обґрунтовуючи вид дисциплінарного стягнення, помилково виснувала, що відповідно до частини четвертої статті 109 Закону № 1402-VІІІ до судді ОСОБА_1 можна застосувати лише два види стягнення, визначені
пунктами 5, 6 частини першої статті 109 Закону № 1402-VІІІ, а саме: подання про переведення судді до суду нижчого рівня або подання про звільнення судді з посади.
70. За висновком ВРП, згідно із приписами частини четвертої статті 109 Закону № 1402-VІІІ у редакції, що діяла під час розгляду суддею ОСОБА_1 справи № 142/748/20 та на день набуття чинності рішенням суду про визнання судді ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП, була передбачена можливість застосування дисциплінарних стягнень, визначених пунктами 4-6 частини першої статті 109 Закону № 1402-VІІІ, у виді: подання про тимчасове (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов`язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді; подання про переведення судді до суду нижчого рівня; подання про звільнення судді з посади.
71. ВРП виснувала, що дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади відповідає вимогам частини другої статті 109 Закону № 1402-VІІІ, частини п`ятої статті 50 Закону № 1798-VІІІ і застосовано до судді з урахуванням принципу пропорційності та відповідає вчиненим суддею дисциплінарним проступкам із урахуванням спричинених діями судді негативних наслідків для авторитету судової влади, ступеню вини судді, її характеристики, стажу роботи, інших обставин, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
ІІ. РОЗГЛЯД СПРАВИ У ВЕЛИКІЙ ПАЛАТІ ВЕРХОВНОГО СУДУ
72. Постановою від 05 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду:
- скаргу ОСОБА_1 задовольнила;
- оскаржуване рішення скасувала.
73. Велика Палата Верховного Суду навела такі аргументи на обґрунтування власної постанови.
74. Повідомлення ОСОБА_1 про розгляд її скарги, призначений ВРП на 14 та 28 січня 2025 року, відповідає вимогами частин п`ятої, шостої статті 30 Закону № 1798-VIII, адже здійснені належно з урахуванням змін місцезнаходження та місця проходження служби скаржниці і обмеження доступу до такої інформації, а також невчинення ОСОБА_1 будь-яких дій задля участі у розгляді скарги особисто, в режимі відеоконференції або через представника, подання додаткових письмових пояснень, повідомлення актуальних контактних даних з огляду на обставини проходження військової служби тощо.
75. До того ж, обізнаність ОСОБА_1 щодо призначення розгляду її скарги на 28 січня 2025 року засвідчує подане нею 24 січня 2025 року клопотання про відкладення розгляду, яке надійшло до ВРП поштою 27 січня 2025 року.
76. За таких обставин або в інших випадках, коли особа, стосовно якої питання розглядається ВРП, ухиляється від отримання інформації щодо справи (скарги, заяви), основним способом її належного повідомлення про розгляд потрібно вважати саме розміщення відповідної інформації на офіційному вебсайті ВРП, що не виключає інших способів інформування, визначених Законом № 1798-VIII.
77. Факт визнання судді ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, давав ВРП правові підстави для притягнення скаржниці до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
78. Велика Палата Верховного Суду, враховуючи конкретні обставини цієї справи, а також беручи до уваги набрання чинності судовим рішенням, яким суддю ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, вважає, що дії судді в цій частині не можна додатково кваліфікувати за підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, оскільки їх уже кваліфіковано за пунктом 15 частини першої цієї статті Закону.
79. Кваліфікація ВРП дій судді за сукупністю дисциплінарних проступків здійснюється в разі вчинення суддею двох або більше проступків, передбачених різними пунктами частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII. Тобто суддя має вчинити два і більше дисциплінарних проступків, кожен з яких містить окремий склад правопорушення.
80. З урахуванням специфічних обставин цього дисциплінарного провадження кваліфікація дій судді одночасно за підпунктом «д» пункту 1 і за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII є надмірною та зайвою, оскільки вона призведе до подвійного притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що прямо заборонено статтею 61 Конституції України.
81. Передбачена в пункті 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII дисциплінарна відповідальність з підстав визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом, є спеціальним складом стосовно дисциплінарної відповідальності з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а тому немає потреби додатково кваліфікувати дії судді за пунктом 3 частини першої цього Закону.
82. ВРП у контексті дотримання принципу пропорційності за наявності можливості обрання із трьох видів дисциплінарних стягнень не навела достатніх мотивів на підтвердження висновку про те, що з урахуванням усіх обставин справи до судді ОСОБА_1., яка є суддею з багаторічним стажем, раніше не притягувалася до дисциплінарної відповідальності, не може бути застосований більш м`який вид дисциплінарного стягнення, передбачений частиною першою статті 109 Закону № 1402-VІІІ, а не найсуворіший із трьох можливих видів дисциплінарних стягнень.
83. Велика Палата Верховного Суду зважає на здійснену ВРП помилкову кваліфікацію діянь судді ОСОБА_1 за сукупністю дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «д» пункту 1, пунктом 3 та пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, що в контексті обставин конкретної справи також може істотно вплинути на оцінку пропорційності накладеного дисциплінарного стягнення.
ІІІ. ДОВОДИ ОКРЕМОЇ ДУМКИ СУДДІ
84. З висновками Великої Палати Верховного Суду не погоджуюся.
85. Тому відповідно до частини третьої статті 34 КАС України викладаю окрему думку.
Щодо повідомлення судді ОСОБА_1. про засідання ВРП
86. Погоджуюся з висновками ВРП, що вона вжила всіх необхідних заходів для належного повідомлення судді ОСОБА_1. про засідання, яке відбулося 28 січня 2025 року. Відповідно до статті 48 Закону № 1798-VIII ВРП розмістила оголошення про дату, час і місце розгляду скарги на своєму офіційному вебсайті, а також повідомила про можливість участі в засіданні в режимі відеоконференції. Такий спосіб повідомлення є стандартною практикою та відповідає вимогам законодавства.
87. Суддя ОСОБА_1. стверджує, що не отримала повідомлення через специфіку проходження військової служби та відсутність доступу до мережі Інтернет. Проте, ці обставини не звільняють її від обов`язку забезпечити можливість отримання інформації, зокрема через представників чи інші доступні канали зв`язку. До того ж, ВРП отримала клопотання судді від 27 січня 2025 року про відкладення розгляду скарги через перебування на стаціонарному лікуванні, що свідчить про її обізнаність щодо дати розгляду справи. Це підтверджує те, що ВРП виконала свої обов`язки щодо повідомлення.
88. ЄСПЛ підкреслює, що держава має вжити всіх розумних заходів для повідомлення сторони про судовий розгляд.
91. У цій справі ВРП розмістила оголошення на офіційному вебсайті, що є загальноприйнятим і доступним способом повідомлення, враховуючи сучасні технологічні можливості.
93. У цій справі суддя не надала доказів, що вона була повністю позбавлена можливості організувати свою участь у засіданні ВРП, зокрема через представника чи шляхом подання письмових пояснень. Тому ВРП не порушила принципу рівності сторін, а твердження скаржниці про неможливість участі у відеоконференції через специфіку військової служби не спростовують належність повідомлення.
96. У контексті цієї справи суддя ОСОБА_1. мала можливість подати клопотання про відкладення розгляду, що вона й зробила 27 січня 2025 року, а також могла делегувати представника для участі в засіданні. Отож, ВРП забезпечила розумну можливість для судді реалізувати своє право на участь у провадженні.
98. У цій справі, на відміну від зазначеного прецеденту, ВРП здійснила належне повідомлення через офіційний вебсайт, а суддя ОСОБА_1. фактично була поінформована про засідання, що підтверджується її клопотанням. Отже, твердження скаржниці про неналежне повідомлення не відповідають обставинам справи та застосовуваним стандартам ЄСПЛ, оскільки ВРП вжила всіх розумних заходів для забезпечення її права на участь у розгляді.
99. Тож ВРП діяла відповідно до законодавства та вжила всіх доступних заходів для інформування судді, що відповідає стандартам ЄСПЛ, а твердження скаржниці про неналежне повідомлення є необґрунтованими.
Щодо природи дисциплінарної відповідальності суддів
100. Законодавство про судоустрій не визначає поняття суддівської дисципліни, проте містить вичерпний перелік підстав дисциплінарної відповідальності суддів. Кожна з підстав у частині першій статті 106 Закону № 1402-VIII за своєю правовою природою належить до числа правил трудової діяльності для кожного судді.
101. Цей підхід до визначення дисциплінарної відповідальності має спільні риси з міжнародними практиками. Наприклад, відповідно до частини другої статті 87 Закону Естонської Республіки «Судовий акт» дисциплінарний проступок - це протиправне діяння судді, що полягає в невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків, а також як непристойна поведінка судді, що підриває авторитет судової влади. Як в українському, так і в естонському законодавстві дисциплінарна відповідальність суддів спрямована на захист принципів неупередженості, незалежності та етичної поведінки, що є основою функціонування судової системи.
102. Цю ідею доповнює теоретичне осмислення природи дисциплінарної відповідальності в українській правовій доктрині.
103. Зокрема, науковець Середа В. В. пропонує визначити дисциплінарний проступок як один із видів юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку працівника відповідати перед керуючим суб`єктом або уповноваженим органом за скоєний ним дисциплінарний проступок, сутність якого полягає в невиконанні або в неналежному виконанні працівником покладених на нього трудових чи службових обов`язків, і понести дисциплінарні стягнення, передбачені законодавством України.
104. ОСОБА_15 визначав, що дисциплінарна відповідальність розглядається як різновид юридичної відповідальності, що здійснюється у формі накладення адміністрацією підприємств, установ, інших організацій дисциплінарних стягнень внаслідок: а) порушень правил внутрішнього розпорядку; б) в порядку підлеглості; в) відповідно до дисциплінарних статутів і положень.
105. ОСОБА_16 зазначав, що дисциплінарна відповідальність судді передбачає застосування до порушника санкцій морального, матеріального чи організаційного характеру, які є інструментом забезпечення відповідності поведінки та діяльності судді встановленим професійним та етичним стандартам суддівської дисципліни.
106. ОСОБА_17 визначала правову відповідальність судді під час вчинення правосуддя як зумовлене сумлінним ставленням належне виконання суддею професійних обов`язків у процесі вчинення правосуддя (позитивна форма реалізації), а також необхідність піддаватися заходам державного примусу, що виражається у формі впливу на суддю додаткових правових обмежень або обтяжень у разі допущення правопорушень або злочинів у сфері здійснення правосуддя (негативна форма реалізації).
107. ОСОБА_18 розкриває зміст правової відповідальності судді як морально-правовий стан, що породжує необхідність сумлінного використання права й виконання обов`язків із здійснення правосуддя, покладених законом, а також необхідність додаткового правового обтяження у випадку судової або професійної помилки, допущеної суддею у процесі судочинства.
108. Згідно з позицією ОСОБА_19 , сформульованою в дисертаційному досліджені, під юридичною відповідальністю суддів потрібно розуміти передбачені нормами права і здійснювані в правових відносинах у порядку єдиної спеціальної правової процедури уповноваженими державними органами засоби державного примусу до судді за вчинення ним правопорушення як під час відправлення правосуддя у визначених законом випадках, так і поза межами здійснення суддівських функцій, що передбачає для нього обов`язок зазнавати несприятливих наслідків особистого, майнового або організаційного характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.
109. На підставі аналізу чинного судоустрійного законодавства можна виокремити особливості дисциплінарної відповідальності суддів: 1) правове регулювання здійснюється відповідно до приписів Закону № 1402-VIII; 2) процес притягнення судді до дисциплінарної відповідальності здійснює спеціальний орган - ВРП; 3) за вчинення дисциплінарного проступку суддя несе відповідальність саме перед державою; 4) перелік санкцій, які застосовують до судді, який вчинив дисциплінарний проступок, є значно ширшим порівняно з правилами загального трудового законодавства; 5) дисциплінарна відповідальність судді як спеціального суб`єкта трудового права наступає за порушення правил трудового законодавства й за порушення правил етики під час здійснення суддівських повноважень чи у повсякденному житті.
110. Особливості дисциплінарної відповідальності суддів, як зазначено вище, включають спеціальне правове регулювання, здійснення провадження уповноваженим органом (ВРП), а також ширший перелік санкцій, порівняно із загальним трудовим законодавством.
111. У справі судді ОСОБА_1 ВРП діяла в межах своїх повноважень, установивши факт порушення, що підриває суспільну довіру до правосуддя. Незважаючи на помилку в кваліфікації за підпунктом «д» пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, дисциплінарний проступок за пунктом 15 цієї статті є безспірним і достатнім для застосування стягнення у виді звільнення. Отож, обставини справи підтверджують правомірність рішення ВРП, а скасування цього рішення Великою Палатою Верховного Суду є надмірно формалістичним підходом, який не враховує суті вчиненого правопорушення та його наслідків для судової системи.
112. Згідно з пунктом 10 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 27 (2024) про дисциплінарну відповідальність суддів повноваження судді пов`язані з цінностями істини, справедливості, чесності та свободи. Судді повинні виконувати свої обов`язки відповідно до найвищих стандартів професійної поведінки, щоб виконувати свою конституційну роль. Наслідком того, що суспільство наділило судову владу такими широкими повноваженнями, є те, що повинні існувати певні засоби притягнення суддів до відповідальності і навіть відсторонення їх від посади у випадках настільки серйозних порушень, що такий захід є виправданим. Це особливо стосується випадків суддівської корупції, яка докорінно підриває довіру суспільства до неупередженості та незалежності суддів. Дисциплінарна відповідальність є засобом забезпечення дотримання суддями своїх обов`язків. Вона сприяє підтримці суспільної довіри до здійснення правосуддя.
113. Відповідно до пункту 23 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 3 (2002) щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності судді повинні виконувати свої обов`язки, уникаючи фаворитизму та проявів упередженості. Вони не повинні ухвалювати рішення, беручи до уваги щось, що виходить за межі застосування юридичних норм. Поки судді розглядають справу або готуються до її розгляду, вони не повинні свідомо робити будь-яких коментарів, які можуть розглядатися як винесення рішення наперед або які можуть вплинути на справедливість судового розгляду. Вони повинні демонструвати однакове ставлення стосовно до всіх осіб (сторін, свідків, адвокатів тощо) без відмінностей, що ґрунтуються на неправомірних підставах або є несумісними з належним виконанням суддівських функцій. Судді також повинні забезпечити, щоб їхня професійність не ставилася під сумнів під час виконання ними своїх функцій.
114. У цій справі дії судді ОСОБА_1., зокрема незаявлення самовідводу за наявності позапроцесуальних стосунків з обвинуваченим ОСОБА_2 , а також зволікання з розглядом справи протягом більш ніж півтора року, підтверджують порушення професійних обов`язків і стандартів суддівської етики. Такі дії, як зазначено у пункті 10 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 27 (2024), є особливо тяжким порушенням, оскільки корупційні правопорушення або пов`язані з ними дії судді докорінно підривають суспільну довіру до неупередженості та незалежності судової системи.
115. Пункт 23 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 3 (2002) підкреслює, що суддя має уникати будь-яких проявів упередженості чи фаворитизму, а також дій, які можуть викликати сумніви у його професійності. У справі № 142/748/20 суддя ОСОБА_1. не лише не заявила самовідвід, попри наявність обставин, що свідчили про конфлікт інтересів, а й ухвалила рішення про скасування арешту на майно обвинуваченого, що, за твердженнями учасників процесу, могло бути продиктовано особистими мотивами. Такі дії суперечать принципам рівного ставлення до всіх учасників судового процесу та створюють враження упередженості, що є несумісним із суддівськими функціями.
116. На основі аналізу приписів українського законодавства, міжнародних стандартів та доктринальних підходів, дисциплінарний проступок судді можна визначити як протиправне діяння (дія або бездіяльність), яке полягає в невиконанні чи неналежному виконанні суддею професійних обов`язків, порушенні норм суддівської етики або стандартів поведінки, що підривають суспільну довіру до судової влади, та яке тягне за собою застосування санкцій морального, матеріального чи організаційного характеру, передбачених законодавством, з метою забезпечення відповідності діяльності судді високим професійним й етичним стандартам.
117. У контексті судді ОСОБА_1. це визначення безпосередньо застосовується до її дій, які полягали в незаявленні самовідводу за наявності позапроцесуальних стосунків з обвинуваченим ОСОБА_2 у справі № 142/748/20, а також у надмірному зволіканні з розглядом цієї справи з 08 грудня 2020 року до 08 вересня 2022 року. Такі дії є протиправними, оскільки суддя діяла в умовах реального конфлікту інтересів, що кваліфіковано як адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 КУпАП.
Щодо правової природи статті 106 Закону № 1402-VIII та її застосування у дисциплінарному провадженні
118. Ознакою правопорушення у публічних правовідносинах є його протиправність, яка означає, що юридична норма забороняє конкретне діяння. Вчинення такого діяння є порушенням права, тобто воно (діяння) є протиправним, щодо нього діє правова заборона. Обов`язковою ознакою правопорушення є караність, яка означає, що за конкретний вчинок законодавством передбачається відповідне покарання, за чинним законодавством таким покаранням є стягнення.
119. Протиправність є однією з ключових ознак дисциплінарного проступку судді, яка полягає в порушенні правової норми, що прямо забороняє певне діяння або поведінку. Втім ця ознака не обмежується винятково статтею 106 Закону № 1402-VIII: насправді протиправність як характеристика забороненої поведінки судді формується на основі сукупності норм матеріального права, включаючи Закон України «Про запобігання корупції», Закон № 1402-VIII, процесуальні кодекси, а також інші нормативно-правові акти, які визначають межі допустимої поведінки для носіїв публічної влади, зокрема суддів.
120. У справі судді ОСОБА_1. протиправність її дій, зокрема незаявлення самовідводу за наявності позапроцесуальних стосунків з обвинуваченим ОСОБА_2 та затягування розгляду справи № 142/748/20, встановлена постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23, якою визнано суддю винною у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-7 КУпАП. Ця постанова підтверджує порушення приписів Закону України «Про запобігання корупції», що забороняють діяти в умовах реального конфлікту інтересів і є підставою для дисциплінарної відповідальності за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
121. Стаття 106 Закону № 1402-VIII за своєю правовою природою не має на меті самостійно визначати протиправність діяння судді, оскільки вона не містить повного опису забороненої поведінки. Натомість її основна функція полягає в реалізації іншої ознаки дисциплінарного проступку - караності, тобто визначенні підстав для застосування дисциплінарних стягнень за вже встановлені порушення норм матеріального права. Ця стаття відсилає до інших законодавчих актів, які детально регулюють поведінку судді, зокрема до Закону України «Про запобігання корупції» та процесуальних кодексів. У контексті справи судді ОСОБА_1 протиправність її дій ґрунтується на правилах Закону України «Про запобігання корупції», які прямо забороняють судді ухвалювати рішення в умовах конфлікту інтересів. Отже, стаття 106 Закону № 1402-VIII слугує інструментом для конкретизації підстав дисциплінарної відповідальності, тоді як протиправність діяння встановлюється на основі ширшого масиву законодавства.
122. Караність як ознака дисциплінарного проступку, реалізована через статтю 106 Закону № 1402-VIII, передбачає можливість застосування до судді санкцій, передбачених законодавством, за порушення професійних чи етичних стандартів. У цій справі ВРП встановила, що дії судді ОСОБА_1 відповідають складу дисциплінарного проступку за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено вчинення нею правопорушення, пов`язаного з корупцією. Це правопорушення, кваліфіковане за частиною другою статті 172-7 КУпАП, тягне за собою дисциплінарне стягнення, передбачене частиною четвертою статті 109 Закону № 1402-VIII, зокрема у виді подання про звільнення з посади. Отже, стаття 106 Закону № 1402-VIII виконує функцію забезпечення караності, спираючись на норми матеріального права, які встановлюють протиправність діяння.
123. Правила статті 106 Закону № 1402-VIII мають бланкетний характер, оскільки вони не містять вичерпного опису забороненої поведінки, а відсилають до норм матеріального права, які визначають конкретні порушення. Без застосування таких норм, як Закон України «Про запобігання корупції» чи процесуальні кодекси, стаття 106 не може самостійно слугувати підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
124. У справі судді ОСОБА_1 бланкетний характер статті 106 проявляється в тому, що її дії кваліфікуються як дисциплінарний проступок на основі порушення пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується преюдиційним судовим рішенням. Отож стаття 106 Закону № 1402-VIII діє сукупно з іншими нормами, які встановлюють протиправність поведінки судді, забезпечуючи чіткість і правову визначеність у дисциплінарному процесі.
125. Стисле формулювання підстав дисциплінарної відповідальності у статті 106 Закону № 1402-VIII не призначене для самостійного визначення протиправності діяння судді. Воно слугує лише для вказівки на категорії порушень, які можуть тягнути дисциплінарну відповідальність, тоді як конкретна протиправність установлюється на основі норм матеріального права.
126. У цій справі дії судді ОСОБА_1., зокрема незаявлення самовідводу за наявності позапроцесуальних стосунків з обвинуваченим ОСОБА_2 , скасування арешту на його майно та затягування розгляду справи № 142/748/20, визнані протиправними на підставі Закону України «Про запобігання корупції». У постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23 Крижопільський районний суд Вінницької області чітко встановив порушення суддею вимог щодо запобігання конфлікту інтересів, що є достатньою підставою для застосування дисциплінарного стягнення за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
127. Є усталеним у теорії права, що правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, диспозиції та санкції. У контексті дисциплінарної відповідальності суддів гіпотезу становлять норми матеріального права, зокрема Закон України «Про запобігання корупції», процесуальні кодекси та інші акти, які визначають межі забороненої поведінки судді. Диспозиція, яка вказує на конкретні дії чи бездіяльність, що тягнуть відповідальність, відображена у статті 106 Закону № 1402-VIII, тоді як санкції визначені статтею 109 цього Закону.
128. У справі судді ОСОБА_1. гіпотеза норми, яка встановлює протиправність її дій, міститься в Законі України «Про запобігання корупції», зокрема в пункті 3 частини першої статті 28, що забороняє діяти в умовах конфлікту інтересів. Стаття 106 Закону № 1402-VIII, зокрема пункт 15, виконує функцію диспозиції, вказуючи на підставу для дисциплінарної відповідальності, а стаття 109 визначає санкцію - подання про звільнення. Така структура норми забезпечує чіткість і послідовність у притягненні судді до відповідальності.
129. Зосередження Великої Палати Верховного Суду винятково на статті 106 Закону № 1402-VIII як основі для оцінки дисциплінарного проступку є помилковим і надмірно формалізованим. Навіть якщо припустити, що стаття 106 частково виконує роль гіпотези, вона не є самодостатньою, оскільки відсилає до ширшого масиву законодавства, яке визначає протиправність поведінки судді. У цій справі протиправність дій судді ОСОБА_1 встановлена нормами Закону України «Про запобігання корупції» та підтверджена преюдиційним судовим рішенням. Помилкова кваліфікація ВРП за сукупністю проступків (підпункт «д» пункту 1, пункт 3 та пункт 15 частини першої статті 106) не впливає на правомірність застосування стягнення, оскільки пункт 15 самостійно охоплює порушення, пов`язане з корупцією, і є достатньою підставою для подання про звільнення.
130. Переконаний, що надмірна увага Великої Палати Верховного Суду до формальної правильності кваліфікації применшує значення преюдиційного судового рішення та тяжкості вчиненого проступку й є гіпертрофованою, що суперечить меті дисциплінарної відповідальності - забезпеченню суспільної довіри до правосуддя.
Щодо кваліфікації дій судді ОСОБА_1 як дисциплінарного проступку
131. Склад дисциплінарного проступку включає об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону. У цій справі ВРП правильно встановила наявність складу дисциплінарного проступку в діях судді ОСОБА_1 , втім допустила помилку в кваліфікації, застосувавши додаткову кваліфікацію за підпунктом «д» пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
132. Погоджуюся з висновком Великої Палати Верховного Суду, що кваліфікація дій судді ОСОБА_1 одночасно за пунктом 15, підпунктом «д» пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII є надмірною. Пункт 15 частини першої статті 106 цього Закону, який передбачає відповідальність за визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, є спеціальною нормою щодо дій судді, які вже кваліфіковані судом як адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 КУпАП.
133. Постановою від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23 Крижопільський районний суд Вінницької області встановив, що суддя ОСОБА_1. діяла в умовах реального конфлікту інтересів під час розгляду справи № 142/748/20, що є достатньою підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності винятково за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
134. Додаткова кваліфікація за підпунктом «д» пункту 1 (порушення правил щодо самовідводу) та пунктом 3 (допущення поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя) охоплюється складом правопорушення, уже кваліфікованого за пунктом 15.
135. У контексті міжнародного досвіду, у більшості демократичних держав законами або іншими нормативно-правовими актами встановлено підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Втім підхід до формулювання цих підстав дещо відрізняється - починаючи з дуже детального переліку підстав, встановлених у Законі Молдови «Про дисциплінарну відповідальність суддів» (з акцентом на різних аспектах процесуальної поведінки), завершуючи досить загальним формулюванням, наприклад, у Законі Литви «Про суди» (діяння, що ганьбить (дискредитує) посаду судді; порушення вимог Кодексу суддівської етики; порушення обмежень на роботу та політичну діяльність судді, встановлених законом; порушення інших вимог, встановлених у Кодексі суддівської етики; недотримання обмежень щодо професійної та політичної діяльності суддів, передбачених законом). Подібний підхід до більш загального формулювання підстав застосовується у Швеції, Нідерландах і Німеччині.
136. Щодо змісту підстав дисциплінарної відповідальності, потрібно зауважити один важливий аспект щодо можливості застосування підходу щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за порушення, недбале виконання або невиконання основних обов`язків судді з відправлення правосуддя або ж підходу щодо повного імунітету за результатами процесуальної діяльності, якщо тільки не йдеться про умисне неправосудне рішення.
137. ОСОБА_20 й ОСОБА_21 зазначили, що чим «молодша» демократія, тим більше у період її становлення вона тяжіє до конкретизації у законодавстві визначеності підстав звільнення судді з посади, що об`єктивно повинно стати пересторогою від широкого розсуду органів, що здійснюють дисциплінарні провадження, і усунути потенційну загрозу використання процедури дисциплінарного провадження з метою тиску на суддів у незаконний спосіб. Як виняток, в Італії законодавством передбачається повний список із тридцяти семи різних дисциплінарних порушень, пов`язаних з поведінкою суддів як під час виконання посадових обов`язків, так і поза ним.
138. У справі ОСОБА_1 чітко визначена підстава, передбачена пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією), забезпечує таку конкретизацію. Постановою від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23 Крижопільський районний суд Вінницької області встановив факт вчинення суддею адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-7 КУпАП, що свідчить про реальний конфлікт інтересів під час розгляду справи № 142/748/20. Це виключає можливість довільного тлумачення чи тиску на суддю, оскільки підстава для дисциплінарної відповідальності базується на судовому рішенні, яке має преюдиційне значення.
139. Водночас, у контексті міжнародного досвіду, дії судді ОСОБА_1 , пов`язані з незаявленням самовідводу за наявності позапроцесуальних стосунків з обвинуваченим, могли б бути кваліфіковані як порушення етичних стандартів або конфлікт інтересів. Проте, в українському законодавстві такі дії вже охоплені спеціальною нормою пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, що робить додаткову кваліфікацію за іншими пунктами цієї статті надмірною.
140. Отож, хоча ВРП помилково застосувала додаткову кваліфікацію за підпунктом «д» пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 106, це не спростовує факту вчинення суддею дисциплінарного проступку, який має серйозні наслідки для авторитету правосуддя, що є універсальною підставою для дисциплінарної відповідальності в демократичних державах.
141. Незважаючи на помилку в кваліфікації, вважаю, що дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади, застосоване ВРП, є правомірним і пропорційним. ВРП обґрунтовано врахувала тяжкість проступку, його наслідки для авторитету судової влади, а також суспільний резонанс, спричинений діями судді.
142. Суддя ОСОБА_1. протягом тривалого часу (з 08 грудня 2020 року до 08 вересня 2022 року) розглядала справу № 142/748/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 , з яким мала позапроцесуальні відносини. Її дії, зокрема незаявлення самовідводу, скасування арешту на майно обвинуваченого та надмірне затягування підготовчого провадження, викликали обґрунтовані сумніви в її неупередженості та завдали шкоди суспільній довірі до судової системи. До того ж факт внесення відомостей про суддю ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, підриває авторитет правосуддя.
143. Пропорційність стягнення підтверджується також врахуванням ВРП таких обставин, як стаж роботи судді, її характеристика та ступінь вини.
144. Переконаний, що помилка в кваліфікації не впливає на правильність висновку ВРП щодо необхідності застосування найсуворішого стягнення, оскільки факт вчинення дисциплінарного проступку за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII є безспірним і достатнім для звільнення судді.
Щодо пропорційності дисциплінарного стягнення
145. Відповідно до частини четвертої статті 109 Закону № 1402-VIII за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 цього Закону, до судді може бути застосовано стягнення у виді подання про звільнення з посади.
146. ВРП в оскаржуваному рішенні встановила, що суддя ОСОБА_1. вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що підтверджується постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23. Це правопорушення є безспірною підставою для дисциплінарної відповідальності за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII. Отож ВРП мала законні підстави для застосування найсуворішого стягнення, оскільки цей вид проступку прямо передбачає можливість звільнення судді.
147. Принцип пропорційності, на який посилається Велика Палата Верховного Суду, не може ігнорувати тяжкість вчиненого проступку та його наслідки для авторитету судової влади. Як зазначено у пункті 10 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 27 (2024), випадки суддівської корупції або пов`язаних із нею правопорушень є особливо тяжкими, оскільки вони докорінно підривають суспільну довіру до неупередженості та незалежності судової системи. Дії судді ОСОБА_1., зокрема незаявлення самовідводу за наявності позапроцесуальних відносин з обвинуваченим ОСОБА_2 , скасування арешту на його майно та затягування розгляду справи протягом більш ніж півтора року, створили обґрунтовані сумніви в її неупередженості, що підтверджується скаргами учасників процесу та суспільним резонансом. Ці дії не лише порушують принципи суддівської етики, а й завдали прямої шкоди довірі до судової влади, що є ключовим критерієм оцінки пропорційності стягнення.
148. ВРП у своєму рішенні врахувала обставини, які Велика Палата Верховного Суду вважає недостатньо мотивованими, зокрема стаж роботи судді ОСОБА_1 та відсутність у неї попередніх дисциплінарних стягнень. Проте ці фактори не можуть переважити тяжкість проступку. Дисциплінарний проступок судді ОСОБА_1 , визначений як протиправне діяння, що підриває суспільну довіру до правосуддя (відповідно до сформульованого визначення), має наслідки, які виходять за межі її особистого стажу чи попередньої репутації. Факт внесення відомостей про суддю до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, додатково є доказом серйозності порушення, що виправдовує застосування найсуворішого стягнення.
149. Вважаю непереконливим аргумент Великої Палати Верховного Суду про те, що помилкова кваліфікація дій судді за сукупністю дисциплінарних проступків може істотно вплинути на оцінку пропорційності стягнення.
150. Така помилка в кваліфікації є технічною і не заперечує факту вчинення дисциплінарного проступку за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, який сам по собі є достатньою підставою для подання про звільнення. Як зазначено у доктринальних підходах ( ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ), чітка конкретизація підстав дисциплінарної відповідальності в українському законодавстві, зокрема за пунктом 15, запобігає довільному тлумаченню та забезпечує захист від тиску на суддів.
151. У цій справі преюдиційне значення постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі № 134/1248/23 виключає необхідність додаткової кваліфікації, оскільки факт правопорушення, пов`язаного з корупцією, є безспірним. Помилка в кваліфікації за іншими пунктами статті 106 Закону № 1402-VIII не впливає на обґрунтованість і пропорційність оскаржуваного рішення ВРП, оскільки ключовим є встановлення проступку за пунктом 15, який сам по собі є достатньою підставою для звільнення.
152. На мою думку, повторний розгляд дисциплінарної справи ВРП призведе до невиправданої затримки в реалізації принципу невідворотності відповідальності, що суперечить суспільним інтересам і міжнародним стандартам, викладеним у Висновку Консультативної ради європейських суддів № 27 (2024), які наголошують на необхідності рішучих заходів у випадках корупційних правопорушень суддів.
153. Отже, рішення ВРП є обґрунтованим і пропорційним, оскільки враховує тяжкість дисциплінарного проступку судді ОСОБА_1 , його наслідки для авторитету правосуддя та преюдиційне судове рішення, яке встановило факт правопорушення, пов`язаного з корупцією. Скасування оскаржуваного рішення ВРП через недоліки в кваліфікації та недостатність мотивів є проявом надмірного формалізму, який не враховує суті вчиненого правопорушення та його суспільної шкоди.
Щодо скасування рішення ВРП
154. Скасування рішення ВРП Великою Палатою Верховного Суду, на мою думку, є проявом надмірного формалізму та правового пуризму, оскільки помилка в кваліфікації дій судді не змінює суті дисциплінарного проступку та не заперечує факту його скоєння.
155. Повторний розгляд дисциплінарної справи ВРП, як передбачено частиною восьмою статті 266 КАС України, не сприятиме досягненню мети адміністративного судочинства, визначеної статтею 2 КАС України, а саме - ефективному захисту прав і свобод особи та справедливому вирішенню спору. Натомість це призведе до невиправданої затримки в реалізації дисциплінарної відповідальності судді, що суперечить суспільним інтересам і принципу невідворотності покарання за правопорушення.
156. Велика Палата Верховного Суду, надаючи пріоритет формальній правильності кваліфікації за статтею 106 Закону № 1402-VIII, залишила поза увагою суть дисциплінарного проступку та його наслідки. Суддя ОСОБА_1 свідомо діяла в умовах реального конфлікту інтересів, що призвело до порушення прав учасників судового процесу, затягування розгляду справи та підриву довіри до судової влади. Ці обставини є ключовими для оцінки її поведінки як судді та не можуть бути нівельовані через помилку в кваліфікації.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ АВТОРА ОКРЕМОЇ ДУМКИ
157. Не погоджуюся ні з мотивами постанови Великої Палати Верховного Суду, ні з результатом розгляду справи.
158. На мою думку, Велика Палата Верховного Суду мала залишити без змін оскаржуване рішення ВРП.
159. ВРП належно повідомила суддю ОСОБА_1. про розгляд скарги, що відповідає національному законодавству та практиці ЄСПЛ.
160. Помилка в кваліфікації дій судді за підпунктом «д» пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII не впливає на правильність встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку за пунктом 15 цієї статті.
161. Стаття 106 Закону № 1402-VIII має бланкетний характер, відсилаючи до норм матеріального права, зокрема Закону України «Про запобігання корупції», які підтверджують протиправність дій судді. Зосередження Великої Палати Верховного Суду на формальній правильності кваліфікації є надмірним і не враховує тяжкості проступку та його наслідків для авторитету правосуддя.
162. Застосоване ВРП дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади є пропорційним тяжкості проступку та його наслідкам для авторитету судової влади.
163. Переконаний, що Велика Палата Верховного Суду помилково скасувала рішення ВРП, поставивши формальну відповідність кваліфікації вище за суть і наслідки дисциплінарного правопорушення, вчиненого суддею ОСОБА_1.
Суддя С. О. Погрібний