Справа № 160/20287/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20287/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20287/24 (головуючий суддя першої інстанції - Горбалінський В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.07.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому з урахуванням позовної заяви від 30.07.2024 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року про відмову йому в призначенні пенсії, передбаченої п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи в КСП ім.Ілліча з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах: військову службу за періоди: з 07.06.2022 по 02.07.2022, з 15.08.2022 по 10.09.2022, з 18.09.2022 по 12.10.2022, з 19.10.2022 по 24.02.2023, з 07,03.2023 по 31.03.2023, оскільки він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в районі н.п. Циркуни, н.п. Байрак, н.п. Мала Рогань, н.п. Веденка, н.п. Зарожне, н.п. Волохів Яр, н.п. Замулівка, н.п. Рубіжне, н.п. Новостепанівка, н.п. Огурцівка, н.п. Шевченкове, н.п. Куп`янськ, н.п. Подоли, н.п. Курилівка, н.п. Табаївка Харківської області, н.п. Андріївка, н.п. Стельмахівка, н.п. Новоселівське, н.п. М`ясожарівка Луганської області, н.п. Андріївка Донецької області;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 03 від 05.04.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, передбаченої п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року, з 06.05.2003 року по 31.12.2003 року та періоди роботи протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.04.1984 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах один місяць за три військову службу за періоди: з 07.06.2022 року по 02.07.2022 року, з 15.08.2022 року по 10.09.2022 року, з 18.09.2022 року по 12.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 24.02.2023 року, з 07.03.2023 року по 31.03.2023 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт, посилаючись на пункт 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначив, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення позивача становить 22 роки 11 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком. Скаржник обґрунтовує недостатність страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 05.04.1984 року: з 20.09.1997 по 05.06.2000 - запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства; з 06.05.2003 по 31.12.2003 - відсутні дані, згідно відомостей індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи на території рф протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року, оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Разом з тим, не передбачено чинним законодавством у пропорції один місяць служби за три місяці зарахування періоду участі особи в антитерористичній операції до страхового стажу. Вважає, що рішення від 05.04.2024 року №03 про відмову в призначенні дострокової пенсії є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.20205 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відгулі та відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 29.03.2024 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви крім інших документів позивачем надано військовий квиток та посвідчення учасника бойових дій.

Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У спірному рішенні зазначено наступне:

Вік позивача станом на дату звернення становить 57 років 06 місяців.

Страховий стаж становить 22 роки 11 місяців 22 дні.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 05.04.1984 року:

- з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства. До страхового стажу за вищезазначений період частково зараховано періоди роботи згідно із даними довідки від 07.03.2023 року №П-66.70-2023;

- з 06.05.2003 року по 31.12.2003 року оскільки відсутні дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- на території рф протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.04.1984 року та вкладкою НОМЕР_3 від 23.05.2012 року, оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.17зворот-18).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звертався із заявами до пенсійних органів щодо врахування певних періодів військової служби до страхового стажу.

Так, 11.04.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, якою просив при нарахуванні пенсії врахувати страховий стаж періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі довідки Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року: з 07.06.2022 року по 02.07.2022 року, з 15.08.2022 року по 10.09.2022 року, з 18.09.2022 року по 12.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 24.02.2023 року, з 07.03.2023 року по 31.03.2023 року (а.с.19, 20).

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №28682-18293/П-01/8-0400/24 від 09.05.2024 року повідомило, що в довідці Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року відсутня інформація про період безпосередньої участі у бойових діях, який необхідно зарахувати у трикратному розмірі (а.с.42).

Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком, та відмовою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в призначенні позивачу пенсії, зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до загального трудового стажу та до пільгового стажу відповідні періоди роботи та військової служби.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

По-перше, апеляційний суд зазначає наступне.

Позивач в заявах як від 26.07.2024 року, так і від 30.07.2024 року (вказана заява подана на усунення недоліків позову та знаходиться лише в електронній справі) просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року про відмову йому в призначенні пенсії, передбаченої п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи в КСП ім.Ілліча з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року; та зарахувати до загального трудового (страхового) стажу на пільгових умовах військову службу за періоди: з 07,06.2022 по 02.07.2022, з 15.08.2022 по 10.09.2022, з 18.09.2022 по 12.10.2022, з 19.10.2022 по 24.02.2023, з 07,03.2023 по 31.03.2023, оскільки він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Текст позову містить обґрунтування саме таких вимог позивача.

Щодо рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року, колегія суддів зазначає про таке.

Позивач - звернувся 29.03.2024 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, передбаченої п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно тексту рішення, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 05.04.1984 року:

- з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства. До страхового стажу за вищезазначений період частково зараховано періоди роботи згідно із даними довідки від 07.03.2023 року №П-66.70-2023;

- з 06.05.2003 року по 31.12.2003 року оскільки відсутні дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- на території рф протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.04.1984 року та вкладкою НОМЕР_3 від 23.05.2012 року, оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.17зворот-18).

Натомість, до заяви від 29.03.2024 року про призначення пенсії за віком позивачем додано посвідчення учасника бойових дій.

Як зазначалось вище, стосовно спірного рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області незгода позивача висловлена лише в частині не зарахування пенсійним органом до загального трудового (страхового) стажу періоду роботи в КСП ім.Ілліча з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року.

Суд першої інстанції встановив, що твердження пенсійного органу про не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року обґрунтовувалось тим, що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1984 року запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства, що, на думку пенсійного органу, є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 27.07.1993 року (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України №110 від 17.08.1993 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що вимоги позивача в цій частині стосувались зарахування вказаного періоду до загального трудового (страхового) стажу, а не пільгового, як помилково зазначає суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України від 04.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до підпункту 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Підпунктом 2.3 Інструкції визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

При цьому, згідно підпункту 2.4 Інструкції всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162.2.10.

Таким чином, обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, відсутність на печатці коду ЄДРПОУ, нечіткість на печатці назви підприємства чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, до страхового стажу не зараховано період роботи позивача в КСП ім.Ілліча з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1984 року запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства.

Разом з тим з трудової книжки вбачається, що в період з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року позивач працював спочатку трактористом бр.2, а потім механізатором бр.2. Записи містять номери та дати наказів про прийняття та звільнення з роботи, про реорганізацію КСП, підписи відповідальних осіб та печатки (крім запису про звільнення).

Отже, формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Так, у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1 відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей, тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 05.04.1984 року: з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року, є протиправним, а тому належить скасуванню.

Колегія суддів знов звертає увагу, що інші періоди роботи позивача (з 06.05.2003 року по 31.12.2003 року, на території рф протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року) не є спірними, оскільки позивачем такого обгрунтування позовні вимоги не містять.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про зарахування до загального трудового (страхового) стажу позивача періодів роботи з 06.05.2003 року по 31.12.2003 року та періодів роботи протягом квітня 2010 року - жовтня 2013 року, травня 2015 року - грудня 2016 року, березня - жовтня 2021 року, безпідставно та необгрунтовано вийшов за межі позовних вимог, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції є необгрунтованим.

Натомість, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення із врахуванням висновків суду судом першої інстанції залишені поза увагою.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням частини 2 статті 308, статті 245 КАС України, а також задля остаточного вирішення спору в цій частині позовних вимог, слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення із врахуванням висновків суду.

Щодо не зарахування до стажу позивача періоду військової служби (в кратному обчисленні одного місяця служби за три), протягом якого позивач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, апеляційний суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, передбаченої п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Інших підстав відмови вказане рішення не містить.

Тобто, пенсійним органом не було висловлено сумнівів щодо права позивача, як учасника бойових дій, на призначення останньому дострокової пенсії за віком, передбаченої п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058.

З матеріалів справи та матеріалів пенсійної справи (документи в електронному вигляді) вбачається, що позивачем до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надавалась довідка Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України в періоди з 07.06.2022 року по 02.07.2022 року, з 15.08.2022 року по 10.09.2022 року, з 18.09.2022 року по 12.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 24.02.2023 року, з 07.03.2023 року по 31.03.2023 року (а.с.19, 20).

Натомість, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 09.05.2024 року №28682-18293/П-01/8-0400/24 від 09.05.2024 року повідомило, що в довідці Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року відсутня інформація про період безпосередньої участі у бойових діях, який необхідно зарахувати у трикратному розмірі. (а.с.42).

З вказаної відповіді вбачається, що пенсійний орган не заперечує проти зарахування періоду військової служби позивача до страхового стажу у трикратному розмірі, проте вважає, що в довідці відсутня інформація про період безпосередньої участі у бойових діях, який необхідно зарахувати у трикратному розмірі.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що періоди військової служби позивача, які визначені в довідці ВЧ НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року, зараховані до страхового стажу позивача в одинарному розмірі.

Таке твердження пенсійного органу є хибним, оскільки вказана вище довідка Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року містить конкретні періоди безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Як вбачається з довідки, вона складена на підстав журналів бойових дій, наказів командирів ВЧ, рапортів. Довідка містить відповідні підписи, печатку та штамп. Зауважень, щодо форми довідки пенсійним органом не висловлено.

Питання призначення дострокової пенсії за віком для окремих категорій працівників регулюється, в тому числі п.4 ч.1 статті 115 Закону №1058-IV.

Так, з вказано норми вбачається, що право на дострокову пенсію за віком мають право, зокрема, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, та/а безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, - після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Позивач має статус учасника бойових дій та довідкою Військової частини НОМЕР_4 за №9/1/961 від 14.03.2024 року підтверджується безпосередня участь позивача в конкретних періодах у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

За приписами статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі по тексту - Закон №1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.09.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі по тексту - Положення №530).

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):

1) один місяць служби за три місяці, зокрема: участь у бойових діях у воєнний час;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення; інші періоди, зазначені в підпункті а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»;

За положеннями абзацу «а» пункту 3 постанови КМ України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії за віком - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

Відтак, час проходження позивачем військової служби, протягом якої позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в періоди з 07.06.2022 року по 02.07.2022 року, з 15.08.2022 року по 10.09.2022 року, з 18.09.2022 року по 12.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 24.02.2023 року, з 07.03.2023 року по 31.03.2023 року в районі н.п.Циркуни, н.п.Байрак, н.п.Мала Рогань, н.п.Веденка, н.п.Зарожне, н.п.Волохів Яр, н.п.Замулівка, н.п.Рубіжне, н.п.Новостепанівка, н.п. Огурцівка, н.п.Шевченкове, н.п. Куп`янськ, н.п.Подоли, н.п.Курилівка, н.п.Табаївка Харківської області, н.п.Андріївка, н.п.Стельмахівка, н.п.Новоселівське, н.п.М`ясожарівка Луганської області, н.п.Андріївка Донецької області, то саме вказані періоди служби повинні бути зараховані до страхового стажу позивача в кратному обчисленні.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно пункту 4.10 вказаного Порядку після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд першої інстанції помилково зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Тому, в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити.

З урахуванням викладених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20287/24 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/20287/24 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №03 від 05.04.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи в КСП ім.Ілліча з 20.09.1997 року по 05.06.2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, з 07.06.2022 року по 02.07.2022 року, з 15.08.2022 року по 10.09.2022 року, з 18.09.2022 року по 12.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 24.02.2023 року, з 07.03.2023 року по 31.03.2023 року у розрахунку один місяць служби за три місяця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024 року про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів та висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко