Справа № 420/9376/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9376/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши клопотання представника Одеської міської ради про залишення позову без розгляду по справі за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Великодного Дмитра Вадимовича (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65062) в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) до Одеської міської ради (Біржова площа, 1, м. Одеса, 65026), Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» (вул. Кіри Муратової, 5, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Великодного Дмитра Вадимовича в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Одеської міської ради, Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський», в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неукладення з Департаментом культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації охоронного договору на об`єкт культурної спадщини пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення з охоронним № 634-Од «Будинок прибутковий Брейтбарта (арх. Бернардацці О.Й.)», розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 34;

зобов`язати Одеську міську раду протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення з охоронним № 634-Од «Будинок прибутковий Брейтбарта (арх. Бернардацці О.Й.)», розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 34, на умовах і в порядку, що визначені Порядком укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженим Постановою КМУ від 28.12.2001 №1768 (в редакції постанови КМУ від 30.05.2024 №630);

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради та комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» щодо неутримання в належному стані об`єкту культурної спадщини пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення з охоронним № 634-Од «Будинок прибутковий Брейтбарта (арх. Бернардацці О.Й.)»;

зобов`язати Одеську міську раду та комунальне підприємство «ЖКС «Порто-Франківський» привести до належного стану пам`ятку архітектури привести до належного стану пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення з охоронним №634-Од «Будинок прибутковий Брейтбарта (арх. Бернардацці О.Й.)», шляхом проведення 26 реставраційних робіт з відновленням автентичної брами.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 15.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Одеської міської ради подав до суду заяву, у якій просив залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України, оскільки позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

В обґрунтування клопотання зазначив, що з 2015 року прокуратура позбавлена повноважень прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням органами держаної влади та місцевого самоврядування законів.

Зі змісту ст. 5 КАС України вбачається, що суб`єкт владних повноважень не має права на звернення до суду із позовними вимогами, які прямо не передбачені законом. Відповідно, законом мають бути чітко визначені повноваження органу (в особі якого звертається прокуратура) на звернення до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.02.2025 у справі №420/28679/23, представник зазначив, що Департамент культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації не має права на звернення до суду з таким позовом. Отже у заступника керівника Одеської обласної прокуратури відсутні права на звернення до адміністративного суду із такою позовною заявою зобов`язального характеру.

Заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Великодного Д.В. подав до суду заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, зазначивши, що вирішуючи справи, пов`язані із захистом культурної спадщини України Верховний Суд неодноразово наголошував, що культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України «Про охорону культурної спадщини» відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.

При цьому, Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України (Постанова Верховного Суду в складі Судової палати від 31.01.2023 у справі №640/8728/21).

Прокурор наголошує, що у справах за позовом суб`єкта владних повноважень до суб`єкта приватного права також вироблено судову практику, яка свідчить, що у виняткових випадках, зокрема з метою захисту суспільного інтересу, суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду за відсутності прямої вказівки про це в законі.

Великою Палатою Верховного Суду сформовано правову позицію в постанові від 30.01.2019 у справі №826/2793/18 та підтриману Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.02.2019 у справі №810/3046/17, від 13.02.2019 у справі №810/2763/17 та застосовану Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема, в постановах від 24.10.2019 у справі №810/3165/18, від 03.12.2019 у справі №810/3164/18 та від 13.12.2019 у справі №810/3160/18 щодо наявності у центрального органу виконавчої влади права на звернення з позовом до суду із позовним вимогами, які не закріпленні в КАС України та інших законах.

Прокурор вважає, що у цьому випадку застосовні є положення Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», у ст.28 якого закріплено право міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила про наявність «публічного інтересу» такого спору (певна сукупність приватних інтересів), який означає важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, що відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації.

Таким чином, територіальні органи виконавчої влади, яким є Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації, з урахуванням публічного інтересу в силу приписів ст.28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділений правом звертатися до суду з метою реалізації своїх повноважень.

Крім цього не підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, на які посилається Одеська міська рада, оскільки усталеним у судовій практиці незалежно від виду судочинства та категорії справи є підхід, згідно з яким висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати та колегії суддів касаційного суду.

В свою чергу, у справі №420/28697/23, на яку посилається Одеська міська рада, Верховним Судом сформовано правовий висновок щодо спору, який має інші предмет та підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини.

Розглянувши подану заяву про залишення позову без розгляду та заперечення на неї, суд дійшов наступного висновку.

Прокурор у позові визначив, що він звертається до суду в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації, яким допущена бездіяльність щодо невжиття належних заходів зобов`язання власника пам`ятки архітектури укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини та провести реставраційні роботи з її відновлення.

Таким чином, ключовим питанням є наявність або відсутність у заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси права на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації.

Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка серед іншого, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути, зокрема, суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частинами 3-5 ст.53 КАС України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Згідно п.2 ч.1 ст.2 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII) на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.23 Закону №1697-VII).

Своє право на звернення до суду з позовом по цій справі заступник керівника прокуратури обґрунтовував бездіяльністю Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації, яка полягає у невжитті уповноваженим органом належних заходів щодо зобов`язання власника пам`ятки архітектури укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини та провести реставраційні роботи з її відновлення.

Тобто, у позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації. Але, з огляду на його бездіяльність, інтереси держави ним не захищаються, у зв`язку із чим з цим позовом звертається саме прокурор.

Спеціальним законом, який безпосередньо регламентує правовідносини у сфері охорони культурної спадщини та визначає вичерпний перелік випадків, за яких уповноважений орган охорони культурної спадщини як суб`єкт владних повноважень має право на звернення до суду, конкретний спосіб реалізації такого права, є Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі Закон №1805-III).

Згідно з ч.2 ст.21 Закону №1805-III якщо власник пам`ятки не вживає заходів щодо її збереження, зокрема у зв`язку з неможливістю створення необхідних для цього умов, суд за позовом відповідного органу охорони культурної спадщини може постановити рішення про її викуп.

Отже стаття 21 Закону №1805-III передбачає право відповідного органу охорони культурної спадщини на пред`явлення позову до власника пам`ятки архітектури про її викуп.

Вирішуючи питання наявності у прокурора по цій справі звертатись до суду в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації з позовними вимогами про зобов`язання власника пам`ятки архітектури укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини та провести реставраційні роботи з її відновлення, суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України з цього питання застосовує правові висновки Верховного Суду.

Верховний Суд у справі №420/28679/23 розглядав питання про те, чи закріплене у законі право Департаменту культури, в особі якого прокурор звернувся до суду, на пред`явлення позову до власника пам`ятки - юридичної особи приватного права про зобов`язання відновити пошкоджену (частково зруйновану) пам`ятку архітектури та містобудування. Залежно від відповіді на це питання Суд досліджував, чи набув прокурор права не звернення до суду з заявленими у цій справі позовними вимогами в особі Департаменту культури.

У справі №420/28679/23 прокурор заперечував твердження скаржника стосовно обрання у цьому випадку неефективного способу захисту порушених інтересів держави, оскільки звернення до суду у цьому випадку направлено на захист інтересів держави в сфері охорони культурної спадщини та обумовлено необхідністю відновлення будівлі пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення задля забезпечення її збереження для наступних поколінь.

У постанові від 24.02.2025 у справі №420/28679/23 Верховний Суд зазначив, що спеціальний закон (ст.21 Закону №1805-III) чітко встановлює спосіб захисту інтересів держави в суді уповноваженим на це органом охорони культурної спадщини у разі, якщо пам`ятці загрожує пошкодження, руйнування чи знищення внаслідок недобросовісних дій або бездіяльності власника пам`ятки, що мало місце й у спірних в цій справі правовідносинах, а саме - шляхом пред`явлення позову про викуп пам`ятки. Іншого правового регулювання закон не містить.

Проаналізувавши вищевикладені у цій постанові норми права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах та їх урегульовують, а також враховуючи висновки Верховного Суду України та Верховного Суду (Великої Палати) щодо їх застосування, колегія суддів дійшла висновку про те, що Департамент культури не наділений правом на звернення до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки містобудування та архітектури відновити таку пам`ятку. Прямої вказівки на це в законі не існує.

Тому Верховний Суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутній суб`єкт владних повноважень, який уповноважений здійснювати захист інтересів держави у обраний прокурором спосіб - шляхом звернення до суду з вищевказаним позовом.

Верховний Суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах такий орган відсутній взагалі, а отже прокурор повинен був навести інші, аніж ним було вказано у позовній заяві, обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у суді, визначити інший суб`єктний склад учасників справи.

Таким чином у справі №420/28679/23 прокурором у позові визначено орган, в особі якого він звернувся до суду з позовом по цій справі №420/9376/25, що не має права на звернення до суду з ним.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.02.2025 у справі №420/28679/23 та вважає, що представництво прокурором інтересів держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації в межах спірних правовідносин не передбачено законодавством, оскільки такий орган наділений виключно повноваженнями пред`явлення позову про викуп пам`ятки архітектури. Закон №1805-III не містить іншого правового регулювання, зокрема звернення до суду позовом про зобов`язання власника пам`ятки архітектури укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини та провести реставраційні роботи з її відновлення.

При цьому, суд не приймає доводи заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси, що у даному випадку застосуванню підлягають висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 30.01.2019 у справі №826/2793/18, та неодноразово підтримані в подальшому, оскільки предмет спору стосувався невиконання товариством рішення Державної авіаційної служби України про припинення будівництва на приаеродромній території та зобов`язання знести самочинне будівництво, тоді як у цій справі позов подано прокурором в інтересах Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації щодо зобов`язання власника пам`ятки архітектури укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини та провести реставраційні роботи з її відновлення.

Представник Одеської міської ради просить на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України залишити позов без розгляду, у зв`язку з відсутністю у прокурора адміністративної процесуальної дієздатності.

Верховний Суд у постанові від 24.02.2025 у справі №420/28679/23 дійшовши висновку, що у Департаменту культури відсутнє право на звернення до суду з таким позовом, який було подано у справі, яка розглядається, то таке право відсутнє й у прокурора, який діє в інтересах держави в особі вказаного органу. Тобто цей спір у наявному суб`єктному складі не може бути вирішено судом будь-якої юрисдикції.

З огляду на це, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій необхідно скасувати та закрити провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст.238 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси Великодного Дмитра Вадимовича (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65062) в інтересах держави в особі Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) до Одеської міської ради (Біржова площа, 1, м. Одеса, 65026), Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» (вул. Кіри Муратової, 5, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.