Справа № 160/10031/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого Лозицької І.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем було обмежено його пенсію максимальним розміром, відтак під час обрахунку пенсії відповідачем безпідставно та незаконно не нараховано до виплати індексацію у 2025р. в сумі 1500 грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам викладеним в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером Служби безпеки України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримую пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких осіб" № 2262-ХТІ від 09.04.1992р.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі № 160/7375/21, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 відповідно до довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 16.10.2020 № 55/11/202-368 від 16.10.2020 із грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу 6630 грн., окладу за військовим званням 1410 грн., надбавки за вислугу років 50% 4020 грн., надбавки за особливості проходження служби 40% 4824 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% 994,50 грн. та премії 10% 663 грн., із врахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати в період з 05.03.2019 по 31.12.2019 75% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 у справі № 160/3245/24, позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідках Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області №55/11/202-914 від 25.12.2023 року станом на 01.01.2020 року, №55/11/202-915 від 25.12.2023 року станом на 01.01.2021 року, №55/11/202-916 від 25.12.2023 року станом на 01.01.2022 року, №55/11/202-917 від 25.12.2023 року станом на 01.01.2023 року, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році») без обмеження розміру пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році) без обмеження розміру пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням суду від 02.10.2024 у справі № 160/21573/24, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024, позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", починаючи з дати припинення такої доплати; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

В матеріалах справи міститься лист Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.03.2025р. за № 12922-6299/С-01/8-0400/25 на звернення позивача від 17.02.2025р., в якому, серед іншого вказано, що оскільки розмір пенсії розраховано на виконання рішення суду від 02.10.2024р. в справі №160/21573/24, а також зазначеним рішенням виплачувати індексацію пенсії відповідно до Постанови №209 понад максимальний розмір, перерахунок пенсії з 01.03.2025р. не призвів До збільшення розміру пенсії.

Позивач зазначає, що під час обрахунку його пенсії відповідачем безпідставно, незаконно в порушення вимог рішення суду від 02.10.2024 у справі № 160/21573/24 не нараховано до виплати індексацію базового ОСНП 2025 у сумі 1.500 грн, що призвело до обмеження розміру його пенсії на вказану суму.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2025 р. перерахунок пенсії з урахуванням індексації в розмірі коефіцієнта збільшення 1,115 основного розміру пенсії, передбаченої за нормами постанови Кабінету Міністрів України від р. №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", в повному розмірі її фактичного нарахування, без обмежень розміром 1.500 грн та без обмеження максимальним розміром пенсії, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте суд враховує ту обставину, що частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Тому внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17.

Отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

При цьому, положеннями Постанови КМУ №209 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500 грн., яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі підвищення на коефіцієнт збільшення встановлений відповідною постановою. Тобто, це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500 грн., доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1500 грн.

Така права позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 07.06.2024 (справа №420/25804/23, провадження №К/990/7155/24).

Таким чином, підстави для зобов`язаня відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексацію (підвищення) пенсії з 01 березня 2025 року в повному розмірі її фактичного нарахування без обмеженням розміру 1500 грн відсутні, оскільки індексація пенсії позивача з 01.03.2025 року проведена з урахуванням діючих норм законодавства України, що підтверджено наявним в матеріалах справи протоколом складових пенсійної виплати та відповідно до якого пенсійним органом було нараховано розмірі індексації в 2025р. в розмірі 1500, 00 грн.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками наведеними в постанові Верховного Суду від 07.06.2024р. № 420/25804/23.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог, які стосуються протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановленого обмеження максимальним розміром пенсійних виплат позивачу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача на виконання вимог ст.55 Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 р., ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ та ст.ст.1-4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. №2050-111 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на всі невиплачені своєчасно грошові кошти за період з 01.03.2025 р. по дату остаточного розрахунку, у зв`язку з перерахунком та виплатою пенсії на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 р. №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення органом Пенсійного фонду встановлених строків виплати нарахованої пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про передчасність вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки відповідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті недоотриманої пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 522/535/17.

Суд звертає увагу позивача, що він набуває права звернення до суду з такими вимогами лише після отримання відмови відповідача у виплаті йому компенсації. Позивачем не надано суду доказу того, що він звертався з вимогою до відповідача про виплату компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, а останній відмовив йому в цьому.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, не підлягають задоволенню позовні вимоги про нарахування та виплатиту ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на всі невиплачені своєчасно грошові кошти за період з 01.03.2025 р. по дату остаточного розрахунку, у зв`язку з перерахунком та виплатою пенсії на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 р. №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році".

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити раніше призначену ОСОБА_1 пенсію після відновлення порушеного права ОСОБА_1 (перерахунку пенсії) за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 р. у справі №160/7375/21, рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 р. у справі №160/3245/24 і від 02.10.2024 р. у справі №160/21573/24 та провести розрахунок та виплату заборгованості, яка виникла внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень щодо невиплати до пенсії ОСОБА_1 індексації, суд вважає за необхідне вказати наступне.

В разі, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача, на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то відповідно останній має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

Враховуючи те, що позивач зазначаючи про протиправність дій пенсійного органу при виконанні ним судового рішення, звернувся до суду, саме з позовною заявою, в той час як положеннями ст. 383 КАС України встановлено інший порядок вирішення даного питання, відповідно останнім обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Таким чином, з огляду на викладене, відсутні правові підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виплатити заборгованість, яка виникла після відновлення порушеного права ОСОБА_1 (перерахунку пенсії) за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 р. у справі №160/7375/21, рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 р. у справі №160/3245/24 і від 02.10.2024 р. у справі №160/21573/24 та провести розрахунок та виплату заборгованості, яка виникла внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень щодо невиплати до пенсії ОСОБА_1 індексації.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у пунктах 25-28 постанови від 21.11.2019 року у справі № 1140/5/19.

Одночасно суд звертає увагу на те, що не є можливим рішенням суду в окремій справі встановлювати протиправність не виконання іншого рішення суду в іншій справі. Встановлення протиправності дій стосовно не виконання судового рішення повинно відбуватись у межах тієї справи, у якій постановлено рішення, яке не виконано.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити раніше призначену ОСОБА_1 пенсію після відновлення порушеного права ОСОБА_1 (перерахунку пенсії) за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 р. у справі №160/7375/21, рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 р. у справі №160/3245/24 і від 02.10.2024 р. у справі №160/21573/24 та провести розрахунок та виплату заборгованості, яка виникла внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень щодо невиплати до пенсії ОСОБА_1 індексації.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до вимог пункту першого частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, є необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення виплати позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 під час нарахування індексації в розмірі коефіцієнта збільшення 1,115 основного розміру пенсії, передбаченої за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням індексації в розмірі коефіцієнта збільшення 1,115 основного розміру пенсії, передбаченої за нормами постанови Кабінету Міністрів України від р. №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" без обмеження максимальним розміром пенсії.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька