Справа № 160/32449/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представник позивача представник відповідача Ставицька А.В. Литовченко А.Ю.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки в пп 266.2.2 не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125 класифі4катор будівель та споруд НК 018:2023), що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010 та не здаються їх власникам в оренду, лізинг, позичку. На підтвердження чого податковому органу були надані всі підтверджуючі документи.
24.12.2025 від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач є платником податку на майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до положень підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, оскільки є власником нежитлової будівлі складу з підвалом, яка підлягає оподаткуванню. Звертає увагу суду, що основними умовами, які дають підстави платнику податку не враховувати належні| йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування у складі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту «є» пункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є:
- об`єкт повинен належати до будівель промисловості, віднесених до групи Будівлі промислові та склади; (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- об`єкт повинен використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тому підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень немає.
Під час надання оцінки наявним у матеріалах справи доказам, для з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за необхідне подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою витребувати від позивача докази у справі, а саме:
- витяг з Реєстру будівельної інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва що підтверджує належність будівлі (нежитлова будівля механічної майстерні, склад) до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (Реєстраційний номер документа ТІ01:5826-9592-6916-9135).
06 червня 2025 року позивач провів повторну інвентаризацію цієї нежитлової будівлі механічної майстерні, за якою було внесено інформацію про належність даної будівлі до коду 125 ДКБС (підклас 1251.8 будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості). В проведенні первинної інвентаризації в попередньому технічному паспорті дана інформація не була відображена, оскільки на той час діючим законодавством дана необхідність не була передбачена.
24.06.2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Ставицької Алли Василівни було долучено копію витягу з Реєстру будівельної інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Реєстраційний номер документу ТІ01:1865-5769-1507-6810) від 06.06.2025р.
Суд переніс розгляд справи на 22.04.2025.
Суд переніс розгляд справи на 24.06.2025 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечував.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням про результати розгляду скарги 27.11.2024 р. позивачем було отримав відмову про залишення скарги без розгляду. ДПС України залишила без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із ст. 265 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема: «є» будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, з вказаної норми слідує, що для звільнення суб`єкта оподаткування від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки на підставі абз. «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України має бути наявність двох обов`язкових складових:

- об`єкт повинен належати до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- об`єкт повинен використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним постанові від 31.10.2023 у справі №160/11472/19, відповідно до якого для застосування податкової пільги, передбаченої абз. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, підприємство повинне бути підприємством промисловості, класифікуватись за видом діяльності як промислове підприємство, також повинне використовувати будівлі, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для виробництва промислових товарів, використовувати у своїй діяльності.

Верховний Суд у постанові від 18.02.2021 у справі №812/1800/18 зробив висновок, що обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Сама по собі наявність спеціального статусу будівлі, а саме: будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Відповідно до підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора ДК 018- 2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" підклас 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та |виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності (Договір дарування серія та номер: ННМ 24, р.№1651, виданий 22.11.2018 р.), з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000. Згідно із витягу з Реєстру будівельної інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Реєстраційний номер документу ТІ01:1865-5769-1507-6810) від 06.06.2025 р. нежитлова будівля механічної майстерні літ. «Б», нежитлова будівля літ. «Г» загальною площею 1425,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 належать до групи 125 "Будівлі промислові та склади" код ДКБС: 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та |виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості».

Об`єкт оподаткування, що перебуває у власності позивача та розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с-ще Токівське, вул. Набережна, будинок 40, загальною площею 1425,8 кв.м., відповідно до відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав, є нежитловою будівлею механічної майстерні, нежитлова будівля.

Згідно з технічного паспорту та витягу з реєстру будівельної інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Реєстраційний номер документу ТІ01:1865-5769-1507-6810) означена нежитлова будівля (адреса: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с-ще Токівське, вул. Набережна, будинок 40, загальною площею 1425,8 кв.м.) віднесена до підрозділу «Будівлі нежитлові», група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості».

В матеріалах справи наявний кваліфікаційний сертифікат експерта серії АЕ № 007092, де експерт зазначив, що в даному випадку об`єкт технічної інвентаризації використовується в виробничих цілях, а саме: виробництво будь якої продукції з гранітного каменю до не суперечить функціональному призначенню об`єкта зазначеному в лравовстановлюючому документі. Тоді код ДКБС повинен бути 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості. Тобто код ДКБС для об`єкта (нежитлова будівля механічної майстерні, склад) згідно із КЛАСИФІКАТОРОМ БУДІВЕЛЬ І СПОРУД НК 018:2023- 125.

Суд враховує твердження позивача, що на момент отримання першої технічної документації законодавство не передбачало визначення кодів класифікатора будівель і споруд. Однак суд враховує нову технічну документацію (яка є в матеріалах справи і є у відповідача) де визначено, що будівля згідно із ДКБС віднесено до групи "Промисловості та складські будівлі" (код 125), підсклад 1251 "Промисловості будівлі", Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що, на думку суду, не змінює призначення об`єкта, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання.

Отже, означена нерухомість визначена переліком об`єктів підпункту є) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, як така що не є об`єктом оподаткування - будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових В даному випадку об`єкт технічної інвентаризації використовується в зиробничих цілях, а саме виробництво будь якої продукції з гранітного каменю до не суперечить функціональному призначенню об`єкта зазначеному в лравовстановлюючому документі. Тоді код ДКБС повинен бути 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та »арфоро-фаянсової промисловості. Тобто код ДКБС для об`єкта (нежитлова будівля механічної майстерні, склад) згідно із КЛАСИФІКАТОРОМ БУДІВЕЛЬ І ПОРУД НК 018:2023- 125.

Позивач відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює такі види діяльності за КВЕД: 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

Суд зазначає, що обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець, пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі №806/2686/18.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Господарська діяльність позивача - різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, що класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010, для виготовлення промислової продукції (декоративного та будівельного каменю), що підтверджено доданою до матеріалів справи формою № 20-ОПП від ОСОБА_1 , в якій зазначено місце провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 ; та не здається власником в оренду, лізинг, позичку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі №813/3803/16 зазначено, що «... колегія суддів також погоджується з судами попередніх інстанцій, що з огляду на наявні матеріали справи належне позивачу нерухоме майно відноситься до будівель промисловості, а тому в силу пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Позивачем у цій справі (та власником нерухомого майна) була фізична особа.

Аналогічний висновок був викладений і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №822/2624/16, за позовом фізичної особи до податкового органу з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення про визначення зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Таким чином, Верховний Суд вважає обґрунтованим виключення з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно будівель промисловості, що належать фізичним особам.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач довів наявність у нього обов`язкових ознак наявності підстав для звільнення його від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 1425,8 кв.м., на підставі абз. «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Відтак податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.04.2024 року № 0-0414- UA0074553 та від 01.04.2024 р. № 0-0414-UA0074553 є протиправними та підлягають скасуванню.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн.. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.04.2024 року № 0-0414- UA0074553 та від 01.04.2024 р. № 0-0414-UA0074553.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 липня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук