Справа № 500/3399/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/3399/25

03 липня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представників відповідачів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дячук Сніжанна Ігорівна, до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з 29.01.2020 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати Головне управління з надзвичайних ситуацій України у Тернопільській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в період з 29.01.2020 по 19.05.2023 обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу, окладу за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за кваліфікацію та надбавки за таємність у розмірі розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом станом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 щомісячних премій з 29.01.2020 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня відповідного календарного року.

- зобов`язати Державну служби України з надзвичайних ситуацій здійснити перерахунок щомісячних премій ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 19.05.2023 у відповідних відсотках від посадового окладу, які були установлені позивачу у вказаний період, розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом станом на 1 січня відповідного календарного року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору. У вказаний строк позивач виконав в повному обсязі вимоги ухвали суду, представник подала до суду документ про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 12.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.

20.06.2025 представником позивача подано до суду клопотання про долучення доказів, у якому просить приєднати до матеріалів справи копії витягів з наказів по особовому складу апарату ДСНС України щодо розміру щомісячних премій ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по червень 2023 року.

25.06.2025 представником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області подано до суду відзив, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якого зазначив, що питання строку звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби регулюються частиною п`ятою статті 122 КАС України, і цей строк становить один місяць. Позивач подавши позовну зайву до суду 04.06.2025 пропустив встановлений законом строк для звернення до суду.

27.06.2025 представником Державної служби України з надзвичайних ситуацій подано до суду відзив та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

30.06.2025 представником Державної служби України з надзвичайних ситуацій подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.07.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та клопотання представника відповідача Державної служби України з надзвичайних ситуацій про розгляд за правилами загального позовного провадження адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено.

Вирішуючи питання щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав, є загальним законом, який не містить норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом з цим, правовідносини щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 зробила правовий висновок про те, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні над частиною п`ятою статті 122 КАС України. Під час визначення строків звернення до адміністративного суду для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, згідно з позицією Великої Палати необхідно застосовувати приписи статті 233 КЗпП України

Зміст заявлених позовних вимог та обґрунтування у позовній заяві дають підстави вважати, що спір у цій справі виник щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премій за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, а тому в контексті спірних у цій справі правовідносин слід враховувати правові висновки Верховного Суду у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Судова палата виснувала, що з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" [19 липня 2022 року] положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України. Водночас, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

Таким чином, спірний період проходження служби цивільного захисту позивачем з 29.01.2020 по 19.05.2023 умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин [19 липня 2022 року] та після цього.

Відтак період проходження служби цивільного захисту позивачем з 29.01.2020 по 18.07.2022 регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

Проте період проходження служби цивільного захисту позивачем з 19.07.2022 по 19.05.2023 регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Водночас суд враховує, що Верховний Суд вказав на те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні). Виходячи з цього судова палата погодилась, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа є подією, з якою пов`язаний початок перебігу тримісячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що відповідно до витягу із наказу (по особовому складу цивільного захисту) від 05.03.2025 № 181 полковника служби цивільного захисту Маслея Віктора Михайловича начальника Головного управління ДСНС України у Тернопільській області відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено із служби цивільного захисту за підпунктом 3 пункту 176 (за станом здоров`я). 14.03.2025 із позивачем проведено розрахунок при звільненні та видано грошовий атестат від 14.03.2025 № 11.

З огляду на вказане, із урахуванням висновків, які викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 та постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, суд зазначає, що станом на час звернення до суду з даним позовом, позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому клопотання представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Щодо доводів представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій про залишення позовної заяви без розгляду із підстав не зазначення представником позивача у позовній заяві номера телефону та відомостей про наявність/відсутність електронного кабінету у сторін у справі, суд зазначає таке.

Положеннями абзацу 4 частини восьмої статті 18 КАС України визначено, якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Тому, оскільки позовна заява подана до суду в електронній формі через електронний кабінет, додано квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету сторонам у справі, представником позивача дотримано вимоги частини п`ятої статті 160 КАС України.

Не зазначення представником позивача номера телефону сторін у справі суд, не вважає недоліком позовної заяви. Відтак, доводи представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій з приводу цього є надмірним формалізмом.

Щодо інших доводів представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій, суд зазначає наступне.

Так, у розумінні частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Втім, позивачем додано до позовної заяви докази, які він вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 244 КАС вирішується судом під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Викладене в повній мірі узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23.

Крім того, доводів представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій про не підтвердження повноважень адвокатом Дячук С.І. на представництво ОСОБА_1 , з огляду на те, що в ордері, що наданий адвокатом у графі "Назва органу, в якому надається правнича допомога" не зазначено Тернопільський окружний адміністративний суд, суд оцінює критично.

В обґрунтування своїх доводів, представник Державної служби України з надзвичайних ситуацій покликається на правову позицію викладену у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2024 у справі № 591/6387/21, згідно з якою Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, встановлено реквізити ордера, серед яких "Назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (п. п. 15.4). Відтак, законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога". Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

В той же час, представником Державної служби України з надзвичайних ситуацій не було враховано, що згідно з обставинами справи № 591/6387/21, у доданому до позову ордері на надання правової допомоги в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" було зазначено: "у всіх установах, підприємствах та організаціях України".

Натомість в ордері на надання правової допомоги, доданому до позовної заяви, в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" вказано: "у судах України всіх інстанцій, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, перед фізичними особами".

Тобто у справі № 591/6387/21 у ордері на надання правової допомоги у вищезгаданій графі взагалі були відсутні відомості про судові органи, тоді як у ордері доданому до позовної заяви вказано у судах України всіх інстанцій, що у даному випадку є достатнім для висновку про наявність повноважень у адвоката Дячук С.І. на представництво ОСОБА_1 .

Вказаний висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/847/18, з огляду на те, що у даному випадку дотримано вимоги Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, оскільки вказівка у ордері у графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" про те, що правова допомога надається в судах України усіх інстанцій є достатнім та необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Наведене в повній мірі узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 910/1669/19.

Таким чином, ордер на надання правової допомоги від 04.04.2025 № 1101969 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені Положенням та типовою формою ордеру, затвердженим Радою адвокатів України відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а відтак доводи представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій підлягають відхиленю.

Судом також враховується пункт 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотань представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області та клопотань представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області та клопотань представника Державної служби України з надзвичайних ситуацій про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі № 500/3399/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 03 липня 2025 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.