Справа № 215/2542/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2025 року м. Дніпросправа № 215/2542/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Камбул М.О.) в адміністративній справі №215/2542/25 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, з позовними вимогами про:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви 27.01.225р. вх 29 створювати штучні перешкоди для розгляду питання звільнення директора ОСОБА_2 , яка використовує кошти за не призначенням і порушує права на попередження за можливістю страждань і болю гарантовані ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України та визнати такі перешкоди протиправноою діяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати довести вимоги заяви до Криворізької Міської Ради.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії, передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно ст.315 КАС України і звернутися до колегіального органу суддівського врядування згідно ст. 249 КАС України.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає порядку та положенням адміністративного процесуального закону, суперечить ст.248 КАС України.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ч. 2 ст.312 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Криворізької міської ради, в якому просила встановлення наявності компетенції (повноважень) Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви 27.01.225р. вх 29 створювати штучні перешкоди для розгляду питання звільнення директора ОСОБА_2 , яка використовує кошти за не призначенням і порушує права на попередження за можливістю страждань і болю гарантовані ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України та визнати такі перешкоди протиправноою діяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати довести вимоги заяви до Криворізької Міської Ради.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2025 вищевказаний адміністративний позов передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Передаючи означену справу №215/2542/25 на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов ОСОБА_1 , з урахуванням суб`єктного складу учасників спору, відносин, які виникли між ними, та змісту заявлених позовних вимог, предметно підсудний Дніпропетровському окружному адміністративному суду, що відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України, є підставою для передачі такої справи до належного суду для подальшого розгляду.

Колегія суддів визнає зазначений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Частина 1 статті 20 КАС України містить вичерпний перелік адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з частиною 2 статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд встановити наявність компетенції (повноважень) Криворізької міської ради за результатом розгляду заяви 27.01.225р. вх 29 створювати штучні перешкоди для розгляду питання звільнення директора ОСОБА_2 , яка використовує кошти за не призначенням і порушує права на попередження за можливістю страждань і болю гарантовані ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України та визнати такі перешкоди протиправноою діяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати довести вимоги заяви до Криворізької Міської Ради.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 не підпадають під перелік визначений частиною 1 статті 20 КАС України, а тому Тернівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (місцевому загальному суду) як адміністративному суду даний позов за предметною юрисдикцією не підсудний.

Зважаючи на викладене та вимоги статті 20, пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ця справа не підсудна Тернівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що за предметною підсудністю справа має розглядатись саме окружним адміністративним судом, а не місцевим загальним як адміністративним, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не було розглянуто подану нею заяву про відвід, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов датований 06.04.2025 та зареєстрований судом першої інстанції 10.04.2025. Разом з позовом ОСОБА_1 подано заяву від 06.04.2025 про відвід суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., Камбул М.О. та Данилевського М.А.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 дана адміністративна справа розподілена судді Камбул М.О.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналіз наведеної вище норми КАС України свідчить про те, що приписами процесуального законодавства встановлені строки, протягом яких учасник справи має право заяви відвід складу суду, а саме: протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж нормою визначено у виняткових випадках (коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку), відвід може бути заявлений не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Колегія суддів зазначає, що в межах цієї справи заяву про відвід заявлено фактично до моменту визначення складу суду, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для її розгляду, саме як заяви про відвід, у порядку, що визначений частинами 3-6, 11 статті 40 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.

Стосовно вимоги позивача про винесення окремої ухвали передбаченої статтею 249 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Водночас, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при постановленні ухвали не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для застосування наслідків, передбачених приписами статті 249 КАС України, відтак вимоги скаржника про постановлення окремої ухвали, задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В даному випадку оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції у відповідності до наведених вище вимог КАС України, підстави для її скасування або зміни відсутні, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року у справі №215/2542/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 липня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник