Справа № 138/542/25
Суддя: Холодова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/542/25
Провадження №:2-а/138/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Слізяк М.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 23.10.2024 відповідачем було винесено постанову № 45, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. Позивач не погоджується із правомірністю винесеної відповідачем постанови, вважає її протиправною. Про існування постанови йому стало відомо лише 15.02.2025, після відкриття виконавчого провадження по виконанню оскаржуваної постанови та отримання позивачем інформації в інформаційній системі «Дія». Фактично позивача було притягнуто до відповідальності за те, що він не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2024 о 09:00 год. 00 хв. Вказану повістку позивач не отримував, про її існування йому відомо не було, акт про відмову від отримання повістки йому не оголошувався. 16.10.2024 позивач прибув для отримання довідки про відстрочку від призову до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому датою розгляду справи про адміністративне правопорушення було зазначено 23.10.2024. 22.10.2024 представник позивача направила до відповідача клопотання про витребування ряду доказів, в зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, однак таке клопотання було проігнороване та винесена оскаржувана постанова. До відкриття виконавчого провадження оскаржувана постанова позивачу засобами поштового зв`язку не надходила. Крім того, представник позивача вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відсутні докази про оповіщення позивача та вручення йому повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.08.2024 у спосіб, передбачений Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, а саме відсутній відеозапис фіксації відмови позивача від отримання повістки або доведення йому акту відмови від отримання повістки, а також процесу перевірки документів позивача уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладене вище, представник позивача просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 45 від 23.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрити. Також представник позивача просить стягнути на користь позивача судові витрати зі сплату судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2025 позивачу поновлено строк звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, які надійшли до суду 26.06.2025

Представник позивача та позивач, належним чином повідомлені про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, яким відповідач не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі, зокрема, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що 16.10.2024 оператором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено протокол № 439 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до змісту протоколу, 13.08.2024, під час проведення заходів по оповіщенню, ОСОБА_1 було запропоновано отримати повістку №1379, згідно якої відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він мав обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 00 хв. 14.08.2024 для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів, визначення призначення на особливий період, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР, проте ОСОБА_1 в категоричній формі від отримання повістки відмовився, що зафіксовано актом відмови від отримання повістки від 13.08.2024. Отже, будучи належним чином повідомленим про виклик по повістці ОСОБА_1 не з`явився у визначений в повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 і про поважні причини своєї неявки не повідомив, про що рапортом від 16.08.2024 здійснено доповідь керівнику. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не надав докази поважності причин неявки по повістці, а також не повідомив про поважні причини неявки по повістці у встановлений законом 3-денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, що є порушенням ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ та п. 24 Порядку № 560. Таким чином ОСОБА_1 в особливий період порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивачу було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, а також права та обов`язки ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 23.10.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, у копії протоколу, наданою відповідачем до суду, наявні письмові пояснення позивача, згідно яких останній зазначив, що вину не визнає, повістку не отримував, пояснення бажає надати під час розгляду справи.

На підставі вказаного вище протоколу, 23.10.2024 постановою № 45 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено грошове стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що при її винесені були враховані пояснення написані позивачем власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення, проте начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи докази вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП доведена.

Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача наявна повістка № 1379 від 13.08.2024, виписана на ім`я позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 00 хв 14.08.2024, корінець до вказаної повістки, в якому відсутній підпис позивача про її отримання, а міститься запис про відмову від отримання повістки за підписами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також наявний Акт відмови позивача від отримання повістки від 13.08.2024 за підписами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та рапорт начальника групи документального забезпечення капітана ОСОБА_6 від 16.08.2024 на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким доповідається про неявку ОСОБА_1 14.08.2024 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як стверджує представник позивача, в постанові не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність події та складу в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, зважаючи на те, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених чинним законодавством, вручення позивачу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.08.2024 матеріали справи не містять.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З наведеного слідує, що висновок особи, уповноваженої на розгляд справи про адміністративне правопорушення, про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Абзацом 3 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В свою чергу, механізм оповіщення військовозобов`язаних регламентований «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (із змінами) (далі Порядок №560, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до абзацу 1 пункту 52 Порядку № 560 під час перевірки військово облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації .

Згідно пункту 54 Порядку № 560 під час перевірки військово-облікового документа: уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний назвати своє прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду, а також пред`явити службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, разом з паспортом громадянина (посвідченням офіцера, військовим квитком); поліцейські та представники органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби відрекомендовуються у порядку, визначеному наказами керівників Національної поліції та Держприкордонслужби відповідно.

У ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Одночасно пунктом 41 Порядку № 560 зокрема визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

З системного аналізу вказаних норм слідує, що процес оповіщення безальтернативно здійснюється з використанням функцій відеофіксації, також те, що належним доказом відмови від отримання повістки є відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки

Разом з тим, хоча в матеріалах справи і наявний акт відмови від отримання ОСОБА_1 повістки від 13.08.2024 № 1379 від 13.08.2024 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2024 на 09 год. 00 хв., проте в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відсутній як відеозапис вручення уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 повістки ОСОБА_1 про виклик, так і відеозапис доведення йому акта про відмову від отримання повістки.

Вказане також підтверджується відповіддю відповідача на запит представника відповідача від 31.03.2025 № 768, згідно якої матеріали фото і відео фіксації процесу оповіщення 13.08.2024 ОСОБА_1 відсутні.

З наведеного слідує, що подія вручення повістки про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , або подія відмови від отримання повістки відсутня. У зв`язку з чим відповідачем не доведено, що позивач був обізнаним про необхідність з`явитися до ТЦК та СП 14.08.2024 о 09 год. 00 хв., а тому не мав умислу не з`являтись до ТЦК за викликом.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність події та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення № 45 від 23.10.2024 слід скасувати, а провадження в справі закрити за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо інших доводів представника позивача, зазначених у позові, суд згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

А тому, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови за викладених вище підстав, суд не надає оцінку іншим доводам представника позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Згідно із положеннями ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а тому на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, з аналізу положень ч.3 ст. 134 та ч.7 139 КАС України встановлено, що у разі прийняття судом рішення на користь сторони, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Згідно з вищезазначеними положеннями законодавства на сторону, яка заявляє вимогу про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок надати докази, які підтверджують заявлений розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з матеріалами справи, на підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надала: договір про надання правничої допомоги від 23.01.2025 № М-229; акт № 1 здачі-приймання наданих послуг від 06.06.2025 та платіжну інструкцію № 713200077.

Згідно вказаного договору від 23.01.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Слізяк М.М., остання приймає на себе обов`язок представлення та захист прав і охоронюваних законом інтересів позивача зокрема в судах всіх рівнів. Сторони домовились, що вартість виконаної роботи буде визначатись в акті приймання передачі наданих послуг. При розрахунку вартості правничої допомоги, враховується час та обсяг наданих послуг для виконання умов даного договору.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 06.06.2025 за договором № М-229 про надання правничої допомоги від 23.01.2025, адвокатом на користь клієнта були надані такі послуги (виконані роботи):

- підготовка та подання до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 45 від 23.10.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (витрачений час 3 години, загальна вартість послуг 3000 грн.);

- підготовка заяви від 11.03.2025 про поновлення процесуального строку у справі № 138/542/25 (витрачений час - 2 години, загальна вартість послуги 2000 грн.);

- підготовка апеляційної скарги на ухвалу від 17.03.2025 у справі № 138/542/25 (витрачений час 3 години, загальна вартість послуги 3000 грн.);

- підготовка та подання клопотання про витребування доказів у справі № 138/542/25 ((витрачений час - 1 година, загальна вартість послуги 1000 грн.);

- підготовка та подання клопотання про компенсацію судових витрат у справі № 138/542/25 ((витрачений час - 1 година, загальна вартість послуги 1000 грн.)

Загальна сума за надані адвокатом послуги складає 10000 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 713200077 позивачем сплачено адвокату Слізяк М.М. 10000 грн. за юридичні послуги згідно договору № 2-229 від 23.01.2025.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір таких витрат, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору, кількість поданих та опрацьованих письмових доказів у справі, суд вважає, що зазначені в акті здачі-приймання надані адвокатом Слізяк М.М. послуги є обґрунтованими та відповідають критеріям їх реальності та розумності.

Відтак, з урахуванням наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд не заперечує обґрунтованості встановленого договірними відносинами розміру послуг з правової допомоги, який був сплачений позивачем за надані послуги, однак оцінюючи співмірність заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, з урахуванням обсягу необхідної правової допомоги в даній конкретній справі, суд вважає, що розмір витрат, які можуть бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, становить 5000 грн.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 132, 134, 139, 246, 255, 286 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 45 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 23.10.2024 та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 84 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Слізяк Мар`яна Миколаївна, адреса: вул. М. Оводова, 24/15, м. Вінниця, 21050.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Ю. Холодова