Справа № 200/4717/25
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 липня 2025 року Справа №200/4717/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Волгіна Н.П., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Єнокян Катерину Леонідівну, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незастосування при обчисленні та виплаті позивачу грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану щорічну відпустку показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» станом на 1 січня 2022 року та станом на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошове забезпечення за період служби: за період служби з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 1 січня 2022 року; за період служби з 1 січня 2023 року по 20 травня 2023 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» станом на 1 січня 2023 року, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат та з відрахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових за періоди служби, а також грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за періоди служби: за період служби з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на 1 січня 2022 року, за період служби з 1 січня 2023 року по 20 травня 2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на 1 січня 2023 року, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат та з відрахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: […] відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; […].

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві, крім іншого, зазначаються відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; […]..

В порушення наведених приписів у позовній заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність у позивача адреса електронної пошти та електронного кабінету.

При цьому відповідно до відомостей електронної системи «Діловодство спеціалізованого суду» представник позивача, адвокат Єнокян К.Л., зареєстрована в підсистемі «Електронний суд» та має Електронний кабінет в Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС).

Згідно із абз. 2 ч. 5 ст. 18 КАС України Електронний кабінет - це персональний кабінет (вебсервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) ЄСІТС, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів ЄСІТС або її окремих підсистем (модулів), […].

Абзацом 3 ч. 8 ст. 18 КАС України встановлено, що особливості використання електронного підпису в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, вказане Положення визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; […].

Згідно з п. 18 цього Положення доступ до підсистем (модулів) ЄСІТС, крім вебпорталу, здійснюється за допомогою Електронного кабінету після обов`язкового проходження особою процедури реєстрації або автентифікації.

Відповідно до абз. 3 п. 9 даного Положення Інструкція користувача Електронного кабінету […] розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою wiki.court.gov.ua.

Суддя зауважує, що розміщена за вказаною веб-адресою Інструкція користувача Електронного кабінету має підрозділ «Кабінет користувача», який, у свою чергу, має підпідрозділ «Перевірка наявності кабінету користувача», за допомогою якого користувач Електронного кабінету має можливість перевірити наявність у фізичній чи юридичній особі Електронного кабінету.

Таким чином, представник позивача, будучі зареєстрованою у підсистемі (модулі) ЄСІТС, мала можливість отримати відомості про наявність у позивача та відповідача Електронного кабінету та зазначити такі відомості у позовній заяві, але в порушення приписів ч. 1 ст. 160 КАС України не зробила цього.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вирішуючи питання щодо дотримання/не дотримання позивачем при зверненні до суду із даним позовом строку, установленого законом, суддя виходить з наступного.

Згідно зі ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 даної статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 наведеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим в КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (в т.ч. грошового забезпечення) у разі порушення працедавцем законодавства про оплату праці.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положень вказаної норми надав Конституційний Суд України в рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013, де вказав, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, […].

За висновком Верховного Суду, поняття «грошове забезпечення», «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».

Подібну правову позицію Верховний Суд висловлював, зокрема, у постановах від 8 червня 2023 року у справі № 240/15540/20, від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 та інших.

У постановах від 30 травня 2024 року у справі № 280/6009/23, від 30 січня 2025 року у справі № 640/18806/22, а також від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 Верховний Суд зазначив, що заявлення до суду позовних вимог стосовно стягнення заробітної плати/грошового забезпечення (в тому числі окремих складових), на яку працівник мав право станом на 19 липня 2022 року, не обмежується будь-яким строком звернення.

Таким чином, право позивача на звернення до адміністративного суду з приводу нарахування та виплати всіх складових заробітної плати (грошового забезпечення за періоди до 19 липня 2022 року не було обмежено будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19 липня 2022 року, внесені зміни, зокрема до КЗпП України.

Так, частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в новій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, після 19 липня 2022 року строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 та від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Заробітна плата (грошове забезпечення) є періодичним платежем.

Відповідно до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий.

Таким чином, про виплату грошового забезпечення в неналежному розмірі позивач мав можливість дізнатись при отриманні грошового забезпечення за попередній місяць.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом зазначено, що: «12 грудня 2024 року для в і д н о в л е н н я своїх порушених прав позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднання «Ганна Іщенко та партнери…»).

Отже, позивач дізнався про порушення своїх прав не пізніше 12 грудня 2024 року.

Дану позовну заяву подано до Донецького окружного адміністративного суду 27 червня 2025 року.

Враховуючи наведене, суддя висновує, що позовну заяву подано до Донецького окружного адміністративного суду із пропуском строку для такого звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У заяві про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, доданої до позову, зазначено, що позивач під час проходження служби не був обізнаний про порушення своїх прав та неправильне нарахування грошового забезпечення, а з 11 жовтня 2023 року до 10 жовтня 2024 року проходив військову службу в ОКПП «Київ».

Позивач не є фахівцем в галузі права, а тому не має бути обізнаний в питаннях правильного нарахування грошового забезпечення. Військова частина НОМЕР_1 не повідомляла позивачу про те, що нарахування грошового забезпечення останньому проводилось не в повному обсязі, з порушенням норм чинного законодавства.

До звернення за правовою допомогою позивач вважав, що виплата грошового забезпечення здійснюються належним чином, адже справедливо очікував дотримання військовою частиною принципів розумності та добросовісності при нарахуванні виплат.

12 грудня 2024 року для відновлення своїх порушених прав позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднання «Ганна Іщенко та партнери» та 13 січня 2025 року була отримана відповідь від відповідача, з якої позивач дізнався, що в період з 18 грудня 2020 року по 20 травня 2023 року виплату грошового забезпечення військова частина здійснювала з урахуванням прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2018 року.

27 січня 2025 року позивач перший раз звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом та вирішуючи питання стосовно поважності/неповажності пропуску цього строку, суддя виходить з того, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

У постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 990/277/24 Велика Палата Верховного Суду (посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 грудня 2022 року у справі № 990/102/22) наголосила, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

У заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено жодних обставин, які свідчать про поважність причин пропуску позивачем зазначеного строку.

Звернення позивача до Донецького окружного адміністративного суду із аналогічною (в частині позовних вимог) позовною заявою у січні 2025 року (адміністративна справа № 200/599/25, позов повернутий у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин такого пропуску) не свідчить про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із даним позовом.

Юридична необізнаність позивача також не є такою обставиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а б о якщо підстави, вказані у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання цієї ухвали шляхом надання суду:

- відомостей про наявність/відсутність у позивача адреси електронної пошти;

- відомостей про наявність/відсутність у позивача Електронного кабінету в Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи;

- клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Роз`яснити позивачеві, що при невиконанні вимог даної ухвали, зазначена позовна заява буде повернута і що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Н.П. Волгіна