Справа № 140/12948/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/12948/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Бондарук Л. В.

за участю представників позивача Петренко К. Д., Кокуть І. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про заміну боржника у виконавчому листі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, яке набрало законної сили, у даній справі позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо незарахування ОСОБА_1 як особи, яка є заброньованою, на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів; визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №511 Про призов військовозобов`язаних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період; визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2024 №302 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 22.11.2024 №333 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 та звільнити з військової служби; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання даного судового рішення, 18.04.2025 Волинським окружним адміністративним судом стягувачу було видано виконавчий лист № 2625/2025 про зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 та звільнити з військової служби.

16.06.2025 представник позивача (стягувача) адвокат Петренко К. Д. подала до суду заяву про заміну боржника у виконавчому листі № 2625/2025, а саме Військову частину НОМЕР_3 на його правонаступника Військову частину НОМЕР_2 . Вказана заява обґрунтована тим, що на даний час рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили, боржником Військовою частиною НОМЕР_3 не виконано, позивача ОСОБА_1 замість звільнення з військової служби переведено до Військової частини НОМЕР_2 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_3 , для подальшого проходження служби.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 вказану заяву призначено до судового розгляду на 14:30 30.06.2025.

У судовому засіданні 30.06.2025 представники позивача підтримали заяву та просили її задовольнити, а інші учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Заява про заміну боржника у виконавчому листі підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справіv. Georgia від 28.11.2006, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України,судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у цій справі, яке набрало законної сили, встановлено, що позивача ОСОБА_1 незаконно було мобілізовано на військову службу, як наслідок, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо незарахування ОСОБА_1 як особи, яка є заброньованою, на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів; визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №511 Про призов військовозобов`язаних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, визнано протиправними та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2024 №302 та командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 22.11.2024 №333 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частин. Також з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 та звільнити з військової служби.

Однак, на даний час рішення суду від 25.02.2025 у цій справі, яке набрало законної сили, Військовою частиною НОМЕР_3 так і не виконано, ОСОБА_1 не звільнено з військової служби. При цьому, як вбачається із записів військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 згідно наказу від 31.03.2025 №256 зараховано у списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 (т. 2 а.с.230).

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини четвертої статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу - як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі № 812/1408/16 здійснив системне тлумачення норм Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у взаємозв`язку зі статтями 52 і 379 КАС України і сформулював висновок, відповідно до якого публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або ж часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення адміністративної компетенції.

Зазначеної вище правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270, від 13.03.2019 у справі № 524/4478/17 та від 20.02.2019 у справі № 826/16659/15.

Суд зазначає, що особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва:

1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та

2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача".

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вищевказані висновки Верховного Суду у справі № 812/1408/16, в подальшому підтримані Верховним Судом у постанові від 04.10.2023 у справі №805/2819/18-а.

Як зазначалось вище, на даний час рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у цій справі, яке набрало законної сили, боржником Військовою частиною НОМЕР_3 так і не виконано, ОСОБА_1 так і не звільнено з військової служби.

При цьому, записами військового квитка серії НОМЕР_4 підтверджено, що ОСОБА_1 згідно наказу від 31.03.2025 №256 зараховано у списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 (т. 2 а.с.230).

У свою чергу, листом Військової частини НОМЕР_2 від 23.05.2025 №6254 та наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 30.03.2025 №90 підтверджено, що відповідно до вимог директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.01.2025 №321/12/дск, директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.01.2025 №Д-11дск Військову частину НОМЕР_3 розформовано; правонаступником Військової частини НОМЕР_3 стала Військова частина НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 28-29).

Вказане вище свідчить про те, що Військова частина НОМЕР_3 вибула з відносин, щодо яких виник спір. Натомість, передання компетенції щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та звільнення його з військової служби перейшло до Військової частини НОМЕР_2 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_3 .

Враховуючи викладене вище, забезпечуючи виконання судового рішення у цій справі в цілях сприяння реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності заміни боржника у виконавчому листі Військової частини НОМЕР_3 на правонаступника Військову частину НОМЕР_2 .

Керуючись статтями 243 ч. 3, 248, 379 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача (стягувача) про заміну боржника у виконавчому листі задовольнити.

Замінити у виконавчому листі №2625/2025, виданому 18.04.2025 Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/12948/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, - боржника Військову частину НОМЕР_3 на правонаступника Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко

Повний тест ухвали складено 04 липня 2025 року.