Справа № 240/7147/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відстроченні чи розстроченні виконання рішення суду)

02 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/7147/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача (боржника) про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022, за період з 01.02.2023 по 11.08.2023 в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць та зобов`язано Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022, за період з 01.02.2023 по 11.08.2023 в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

09.06.2025 представник Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (далі - відповідач, боржник) подав до суду заяву, в якій просить відстрочити виконання рішення суду до одного року.

В обґрунтування поданої заяви вказав, що 25.11.2024 юридичною службою Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова подано рапорт на ім`я начальника військового інституту про доручення виконання рішення суду фінансово-економічній службі та 08.11.2024, 06.12.2024, 08.01.2025, 07.02.2025, 07.03.2025, 05.04.2025 та 08.05.2025 фінансово-економічною службою інституту, подані заявки до вищого органу управління на фінансування для виконання рішення суду, про що свідчить довідка №157 від 02.06.2025. Звертає увагу суду, що станом на 05.06.2025, незважаючи на неодноразові звернення, фінансування видатків відповідача вищим органом управління для виконання рішення суду не здійснено, що не дає можливості виконати рішення суду і орієнтовний час надходження коштів невідомий.

Розгляд заяви судом відкладався у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у період з 06.06.2025 по 23.06.2025 у відпустці.

Заяву призначено до розгляду на 02.07.2025 о 10:00.

02.07.2025 судове засідання не відбулося.

02.07.2025 від представника заявника до суду надійшла заява про відкладення розгляду заяви, у зв`язку із перебуванням офіцера юридичної служби у відпустці. Втім, докази на підтвердження вказаних в обґрунтування фактів у заяві до такої не долучено.

Позивачка (стягувачка) у визначені дату, час та місце судового розгляду до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Керуючись положеннями ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та ч.2 ст.378 КАС, суд прийняв рішення про розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали додані до заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст.378 КАС України).

Отже, наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №2а-25767/10/0570.

При цьому, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (п.5 ст.378 КАС України).

Представник відповідача обґрунтовуючи подану заяви послався на відсутність необхідного фінансування для виконання прийнятого рішення, в частині виплати нарахованої суми.

Втім, суд вважає, що наведені відповідачем (боржником) підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, відсутність необхідного фінансування не є тією виключною обставиною, в розумінні КАС України, які б давали підстави для відстрочення виконання судового рішення.

Разом з цим, при вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що надання відстрочення виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів позивача. Крім того, суд враховує, що спірні правовідносини виникли з приводу отримання позивачем грошового забезпечення під час проходження війської служби, тобто виплати, яка визначається законами України й забезпечує фінансову підтримку осіб, які служать у Збройних Силах України та виконують завдання щодо захисту та оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності (ст. 65 Конституції України).

Враховуючи викладене, суд не вважає за можливе задовольнити заяву представника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про відстрочення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 строком на один календарний рік з дня ухвалення рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 378 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про відстрочення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 прийнятого в адміністративній справі №240/7147/24 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про відстрочити виконання судового рішення, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко