Справа № 280/9909/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9909/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Бендес А.Г.

за участю представників відповідача Сірого С.Ф., Якименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

в адміністративній справі №280/9909/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ», звернувся 25.10.2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Дніпровської митниці, просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості:

від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2;

від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2;

від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2;

від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2.

В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність рішень, прийнятих відповідачем, оскільки вважає, що ним подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом (за ціною договору). На думку позивача, надані до митного органу документи в своїй сукупності подані у відповідності до положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України та загалом підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, встановлено, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За результатами розгляду поданих документів у відповідача виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку з чим відповідачем обґрунтовано прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості. Графа 33 спірних рішень містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відмітку про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом. У графі 33 рішень також відображено розгляд послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 64 МК України, а також джерела використані при коригуванні митної вартості оцінюваного товару. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті рішень про коригування митної вартості товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято без додержання норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов. Посилається на те, що до митного органу подано повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом (за ціною договору). Надані до митного органу документи в своїй сукупності подані у відповідності до положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України та загалом підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Також позивачем подана заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали свою позицію щодо рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; адреса місцезнаходження: 69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим.19.

Згідно зовнішньоекономічного контракту від 27.12.2022 № KL/4 укладеного між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Україна) та компанією «YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD». (Китай) позивачем ввезено на митну територію України товар:

трактори для сільськогосподарських робіт в асортименті, які заявлені до митного оформлення шляхом подачі електронних митних декларацій типу ІМ40ДЕ

від 22.05.2024 № 24UA25U9;

від 13.06.2024 №24UA54U1;

від 07.08.2024 № 24UA89U07;

від 22.08.2024 № 24UA13U2.

Відповідно до специфікацій від 22.09.2023 № 2023-10 та від 22.09.2023 № 2023-8-z до контракту від 27.12.2022 № KL/4 товар постачається на умовах поставки FOB QINGDAO (Китай).

Заявлена митна вартість товару підприємством була визначена за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митних декларацій:

від 22.05.2024 №24UA25U9;

від 13.06.2024 №24UA54U1;

від 07.08.2024 №24UA89U07;

від 22.08.2024 № 24UA13U2.

Під час здійснення перевірки заявленої митної вартості товару посадовими особами митного органу відповідно до ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

В результаті контролю митним органом встановлено, що декларантом не підтверджено всі складові заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Дніпровською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товару:

від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2;

від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2;

від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2;

від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2.

З урахуванням положень частини 7статті 55 Митного кодексу України товари випущено у вільний обіг за митними деклараціями

від 27.05.2024 № 24UA37U6;

від 18.06.2024 № 24UA88U6;

від 09.08.2024 № 24UA04U2;

від 26.08.2024 № 24UA43U6.

Позивач вважає протиправними вищезазначені рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України (МК України), заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За нормами п. 2 ч. 2ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 3ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст. 54 МК України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістювиключноза наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі (ч.6 ст.54 МК України):

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно положень МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Отже, у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.

При цьому, згідно положень ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною 6 статті 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17, від 21.11.2023 по справі № 826/13190/17, від 09.11.2022 по справі № 815/4395/16, від 27.06.2019 по справі № 803/667/17.

Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 по справі № 21-127а15, яке враховується судом відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно рішень відповідача про коригування митної вартості товарів (а.с. 24, 73 з/с, 97 з/с 114 т.1):

від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2;

від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2;

від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2;

від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2, підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно зовнішньоекономічного контракту від 27.12.2022 № KL/4 укладеного між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Україна) та компанією «YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD». (Китай) позивачем ввезено на митну територію України товар:

трактори для сільськогосподарських робіт в асортименті, які заявлені до митного оформлення шляхом подачі електронних митних декларацій типу ІМ40ДЕ

від 22.05.2024 №24UA25U9;

від 13.06.2024 №24UA54U1;

від 07.08.2024 №24UA89U07;

від 22.08.2024 № 24UA13U2.

Відповідно до специфікацій від 22.09.2023 № 2023-10 та від 22.09.2023 № 2023-8-z до контракту від 27.12.2022 № KL/4 товар постачається на умовах поставки FOB QINGDAO (Китай).

Заявлена митна вартість товару позивачем визначена за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митних декларацій:

від 22.05.2024 № 24UA25U9;

від 13.06.2024 № 24UA54U1;

від 07.08.2024 №24UA89U07;

від 22.08.2024 № 24UA13U2.

Під час здійснення перевірки заявленої митної вартості товару посадовими особами митного органу відповідно до ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю митним органом встановлено, що декларантом непідтверджено всі складові заявленої митної вартості, а саме:

За ЕМД від 22.05.2024 № 24UA25U9.

Відповідно до інвойсу від 25.10.2023 № KL2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 321167,20 дол.США.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 320 724,00 дол. США. Умовами специфікації передбачено 100% передплату за товар.

Декларантом до митного контролю на підтвердження фактурної вартості товару надано наступні документи:

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.07.2023 №181, відповідно до якої здійснено оплату на суму 400000 дол.США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікацією від 31.05.2023 №2023-6;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 29.11.2023 № 494, відповідно до якої здійснено оплату на суму 360 332,81 дол.США, згідно гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 № 2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 №2023-13;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 30.11.2023 № 496, відповідно до якої здійснено оплату на суму 212585 дол. США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціям від 22.09.2023 №2023-10 (74481,80) та від 20.11.2023 № 2023-14 (138103,20);

заяву про купівлю іноземної валюти від 29.11.2023 №561, згідно з якою за специфікацією від 22.09.2023 № 2023-10 придбано іноземну валюту на суму 13 287,20 дол. США.

Відповідач вважає, що наведені розбіжності у числових значеннях платіжних документів унеможливили ідентифікацію цих документів із спірною партією товару, що в свою чергу унеможливило здійснення контролю правильності обчислення заявленого декларантом рівня митної вартості товару.

Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано:

договір транспортного експедирування від 07.12.2022 № KL-584/22, укладений з ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» (виконавець), рахунок від 22.01.2024 № 26/24, акт виконаних послуг від 22.01.2024 № 26/24, розрахунок транспортних витрат від 17.05.2024, копію залізничної накладної від 22.01.2024 № 515700.

Заявку, яка передбачена розділом 2 договору від 07.12.2022 № KL-584/22 декларантом до митного оформлення не надано.

Надана копія залізничної накладної від 22.01.2024 № 515700 не містить інформації про числові значення витрат на транспортування товару відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992.

Відповідно до статті 15 даної Угоди у залізничній накладній зазначається інформація про оплату витрат на доставку. Статтею 30 Угоди передбачено порядок здійснення розрахунків за надання послуг з перевезення.

Наданий до митного контролю примірник залізничної накладної не містить зворотної сторони документу, на якій повинні бути графи щодо тарифу та вартості перевезення товару. Відповідно до інформації коносаменту від 08.11.2023 № HS123110178 оцінюваний товар прямував з порту QINGDAO (Китай) до порту Гданськ (Польща).

Відповідно до інформації залізничної накладної від 22.01.2024 № 515700 оцінюваний товар завантажено у порту міста Ґлівіце (Польща) на залізничні вагони та доставлено до п/п «Медика-Мостиська».

Відповідач дійшов висновку, що товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

Відповідач вважає, що наданими товаросупровідними документами не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів.

За ЕМД від 13.06.2024 № 24UA54U1.

Відповідно до інвойсу від 25.10.2023 № KL2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 321 167,20 дол. США.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 320 724,00 дол. США. Умовами специфікації передбачено 100 % передплату за товар.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-8-z вартість оцінюваної партії товару становить 443,20 дол. США. Умовами оплати передбачено: 180 днів з моменту поставки товару.

Декларантом до митного контролю на підтвердження фактурної вартості товару надано наступні документи:

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.07.2023 № 181, відповідно до якої здійснено оплату на суму 400 000 дол. США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікацією від 31.05.2023 №2023-6;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 29.11.2023 № 494, відповідно до якої здійснено оплату на суму 360332,81 дол.США, згідно гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 № 2023-13;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 30.11.2023 № 496, відповідно до якої здійснено оплату на суму 212585 дол. США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10 (74481,80) та від 20.11.2023 № 2023-14 (138103,20).

Також, декларантом надано додаткову угоду від 30.11.2023 №7, згідно з якою сторони домовились зарахувати передоплату товару у сумі 232 955,00 дол. США відповідно до платіжного доручення від 07.07.2023 №181 по специфікації від 31.05.2023 № 2023-6 як оплату поставки товару по специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 до контракту від 27.12.2022 № KL/4.

Однак, специфікацію від 31.05.2023 № 2023-6 декларантом до митного оформлення не надано.

Відповідач вважає, що наведені розбіжності у числових значеннях платіжних документів унеможливили ідентифікацію цих документів із спірною партією товару, що в свою чергу унеможливило здійснення контролю правильності обчислення заявленого декларантом рівня митної вартості товару.

Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано:

договір транспортного експедирування від 07.12.2022 № KL-584/22, укладений з ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» (виконавець);

рахунок від 22.01.2024 №26/24;

довідку про транспортні витрати від 31.01.2024;

акт виконаних послуг від 22.01.2024 № 26/24;

розрахунок транспортних витрат від 06.06.2024;

заявку на перевезення від 01.11.2023 № 69.

Відповідно до відомостей рахунку від 22.01.2024 № 26/24, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у 9 контейнерах:

відшкодування витрат на морський фрахт п. Циндао (Китай) - п. Гданськ (Польща) на користь лінійного агента у сумі 314 099,32 грн (без ПДВ);

відшкодування витрат на міжнародне транспортноекспедиційне перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, за межами митної території України (п. Гданськ, Польща - п/п Мостиська, Україна) у сумі 337 741,20 грн (без ПДВ).

Згідно відомостей ЕМД та коносаменту від 08.11.2023 №HS123110178 поставку оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах на морському судні з порту Qingdao, China до порту Gdansk, Poland.

Згідно накладної УМВС від 22.01.2024 № 515700 товар переміщувався з порту Gdansk, Poland до Медика/Мостиська та до Новомосковську залізничним транспортом.

Відповідач вважає, що товар був перевантажений у порту Gdansk, тому наявні додаткові витрати, що пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

Відповідач вважає, що враховуючи вищезазначене, наданими товаросупровідними документами не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів.

За ЕМД від 07.08.2024 № 24UA89U07.

Відповідно до інвойсу від 25.10.2023 № KL2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 321 167,20 дол. США.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 320724,00 дол.США.

Умовами специфікації передбачено 100 % передплату за товар.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-8-z вартість оцінюваної партії товару становить 443,20 дол. США.

Умовами оплати передбачено: 180 днів з моменту

поставки товару.

Декларантом до митного контролю на підтвердження фактурної вартості товару надано наступні документи:

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.07.2023 № 181, відповідно до якої здійснено оплату на суму 400000 дол.США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікацією від 31.05.2023 № 2023-6;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 29.11.2023 № 494, відповідно до якої здійснено оплату на суму 360332,81 дол.США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 №2023-13;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 30.11.2023 № 496, відповідно до якої здійснено оплату на суму 212585 дол.США, згідно гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10 (74481,80) та від 20.11.2023 № 2023-14 (138103,20).

Також, декларантом надано додаткову угоду від 30.11.2023 №7, згідно з якою сторони домовились зарахувати передоплату товару у сумі 232 955,00 дол. США відповідно до платіжного доручення від 07.07.2023 № 181 по специфікації від 31.05.2023 № 2023-6 як оплату поставки товару по специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 до контракту від 27.12.2022 № KL/4.

Однак, специфікацію від 31.05.2023 № 2023-6 декларантом до митного оформлення не надано.

Відповідач вважає, що наведені розбіжності у числових значеннях платіжних документів унеможливили ідентифікацію цих документів із спірною партією товару, що в свою чергу унеможливило здійснення контролю правильності обчислення заявленого декларантом рівня митної вартості товару.

Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано:

договір транспортного експедирування від 07.12.2022 № KL-584/22, укладений з ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» (виконавець);

рахунок від 22.01.2024 № 26/24;

довідку про транспортні витрати від 31.01.2024;

акт виконаних послуг від 22.01.2024 № 26/24;

розрахунок транспортних витрат від 06.08.2024;

заявку на перевезення від 01.11.2023 № 69.

Відповідно до відомостей рахунку від 22.01.2024 № 26/24, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у 9 контейнерах:

відшкодування витрат на морський фрахт п. Циндао (Китай) - п. Гданськ (Польща) на користь лінійного агента у сумі 314 099,32 грн (без ПДВ);

відшкодування витрат на міжнародне транспортно експедиційне перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, за межами митної території України (п. Гданськ, Польща - п/п Мостиська, Україна) у сумі 337 741,20 грн (без ПДВ).

Згідно відомостей ЕМД та коносаменту від 08.11.2023№ HS123110178 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах на морському судні з порту Qingdao, China до порту Gdansk, Poland.

Згідно накладної УМВС від 22.01.2024 № 515700 товар переміщувався з порту Gdansk, Poland до п/п Медика/Мостиська та до Новомосковську залізничним транспортом.

Відповідач дійшов висновку, що товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

Відповідач вважає, що враховуючи вищезазначене, наданими товаросупровідними документами не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів.

За ЕМД від 22.08.2024 № 24UA13U2.

Відповідно до інвойсу від 25.10.2023 № KL2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 321 167,20 дол. США.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 вартість оцінюваної партії товару становить 320 724,00 дол. США. Умовами специфікації передбачено 100 % передплату за товар.

Відповідно до специфікації від 22.09.2023 № 2023-8-z вартість оцінюваної партії товару становить 443,20 дол. США. Умовами оплати передбачено: 180 днів з моменту поставки товару.

Декларантом до митного контролю на підтвердження фактурної вартості товару надано наступні документи:

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.07.2023 №181, відповідно до якої здійснено оплату на суму 400000 дол.США, згідно гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікацією від 31.05.2023 №2023-6;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 29.11.2023 № 494, відповідно до якої здійснено оплату на суму 360332,81 дол.США, згідно гр.70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 № 2023-13;

платіжну інструкцію в іноземній валюті від 30.11.2023 № 496, відповідно до якої здійснено оплату на суму 212 585 дол. США, згідно гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату здійснено за контрактом від 27.12.2022 № KL/4, специфікаціями від 22.09.2023 №2023-10 (74481,80) та від 20.11.2023 № 2023-14 (138103,20).

Також, декларантом надано додаткову угоду від 30.11.2023 №7, згідно з якою сторони домовились зарахувати передоплату товару у сумі 232 955,00 дол. США відповідно до платіжного доручення від 07.07.2023 № 181 по специфікації від 31.05.2023 № 2023-6як оплату поставки товару по специфікації від 22.09.2023 № 2023-10 до контракту від 27.12.2022 № KL/4.

Однак, специфікацію від 31.05.2023 № 2023-6 декларантом до митного оформлення не надано.

Відповідач вважає, що наведені розбіжності у числових значеннях платіжних документів унеможливили ідентифікацію цих документів із спірною партією товару, що в свою чергу унеможливило здійснення контролю правильності обчислення заявленого декларантом рівня митної вартості товару.

Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO.

З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано:

договір транспортного експедирування від 07.12.2022 № KL-584/22, укладений з ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» (виконавець);

рахунок від 22.01.2024 № 26/24;

довідку про транспортні витрати від 31.01.2024;

акт виконаних послуг від 22.01.2024 № 26/24;

розрахунок транспортних витрат від 06.08.2024;

заявку на перевезення від 01.11.2023 № 69. Відповідно до відомостей рахунку від 22.01.2024 № 26/24, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у 9 контейнерах:

відшкодування витрат на морський фрахт п. Циндао (Китай) - п. Гданськ (Польща) на користь лінійного агента у сумі 314 099,32 грн (без ПДВ);

відшкодування витрат на міжнародне транспортно - експедиційне перевезення за єдиним міжнародним перевізним документом, за межами митної території України (п. Гданськ, Польща - п/п Мостиська, Україна) у сумі 337 741,20 грн (без ПДВ).

Згідно відомостей ЕМД та коносаменту від 08.11.2023 № HS123110178 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах на морському судні з порту Qingdao, China до порту Gdansk, Poland.

Згідно накладної УМВС від 22.01.2024 № 515700 товар переміщувався з порту Gdansk, Poland до Медика/Мостиська та до Новомосковську залізничним транспортом.

Відповідач дійшов висновку, що товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

Відповідач вважає, що враховуючи вищезазначене, наданими товаросупровідними документами не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів.

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів за кожною вищевказаною ЕМД надати (за наявності) такі додаткові документи:

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом за кожним митним оформленням, яке є предметом спору, надіслано пояснення щодо виявлених невідповідностей та зазначено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару у 10- денний термін надаватись не будуть.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Дніпровською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товару

від 24.05.2024 № UA110150/2024/000032/2; від 17.05.2024 № UA110150/2024/000036/2; від 08.08.2024 № UA110150/2024/000042/2; від 23.08.2024 № UA110150/2024/000045/2.

З урахуванням положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України товари випущено у вільний обіг за митними деклараціями:

від 27.05.2024 №24UA37U6; від 18.06.2024 №24UA88U6; від 09.08.2024 №24UA04U2; від 26.08.2024 № 24UA43U6.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що по даній справі здійснювалось декларування чотирьох частин з однієї товарної партiї, поставка якої здійснювалась за двома Специфiкацiями № 2023-10 та 2023-8-z від 22.09.23.

При цьому, на оплату вказаної поставки компанією-продавцем було виставлено єдиний рахунок №KL2023-10 від 25.10.23р.

Після ввезення на митну територію країни поставка була розміщена позивачем в режим митного ліцензійного складу (що підтверджується відомостями самих специфікації та рахунку, граф 31 та 44 ЕМД №№ 24UA25U9 від 22.05.24, 24UA89U0 від 07.08.24, 24UA13U2 від 22.08.24, 24UA54U1 від 13.06.24, якими товар було задекларовано, листів роз`яснень позивача щодо необхiдностi митного оформлення частини вантажу з митного складу: № 170501 від 17.05.24р., № 240606 від 06.06.24р., № 24086 від 06.08.24р., № 22086 від 22.08.24р.).

При цьому номенклатура, кількість та вартість товару кожної задекларованої частини загальної товарної партії зафіксовані у листах-роз`ясненнях позивача щодо необхiдностi митного оформлення частини вантажу з митного складу:

№ 170501 від 17.05.24р., № 240606 від 06.06.24р., № 24086 від 06.08.24р., № 22086 від 22.08.24р., наданих позивачем митниці разом з означеними ЕМД під час декларування товару, деклараціях митної вартості вартості до кожної з означених ЕМД.

Слід взяти до уваги, що за ЕМД №24UA25U9 від 22.05.24, №24UA89U0 від 07.08.24, №24UA13U2 від 22.08.24 декларувалась частина загальної товарної партії виключно за Специфікацією № 2023-10.

Водночас, за ЕМД 24UA54U1 від 13.06.24 декларувалась частина загальної товарної партії за обома специфікаціями 2023-10 та 2023-8-z, що підтверджується відомостями граф 31, 44 кожної з означених ЕМД.

З відомостей рахунку на оплату №KL2023-10 від 25.10.2023р. вбачається, що вартість загальної товарної партії складає 321167,00 дол. США.

Позивач зазначає, що в інвойсі компанією продавцем помилково не зазначено що він виданий на оплату також і за специфікацією №2023-8-z.

При цьому, ця помилка була виявлена та виправлена, що підтверджується відомостями листа компанії-продавця від 20.03.2024р.

Вказаний лист від 20.03.2024 було надано позивачем до митного органу під час здійснення кожного з 4-х митних оформлень товару, що підтверджується переліком документів у графі 44 означених ЕМД, переліком графи 18 усіх зазначених Рішень відповідача, де вказаний лист зазначений, як лист відправника від 20.03.24р.

Вартість товару (тракторів та грунтофрез) за специфікацією № 2023-10 складає 320724,00 дол. США, що підтверджується відомостями пункту 1 специфікації.

Вартість товару за специфікацією № 2023-8-z (запасних частин до сільськогосподарської техніки) складає 443,20 дол.США, що підтверджується відомостями пункту 1 спеціфікації.

Загальна вартість товару за обома специфікаціями складає 321167,20 дол. США (320724,00+443,20), що відповідає загальній сумі вартості товару у рахунку-фактурі №KL2023-10.

Вказане дає підстави для висновку про відсутність розбіжностей в числових показниках вартості загальної товарної партії.

Також, з графи 44 ЕМД, якими товар було задекларовано, вбачається, що позивачем до митниці разом з деклараціями надані банківські платіжні інструкції:

№181 від 07.07.2023р., №494 від 29.11.2023р., №496 від 30.11.2023р.,

Заява №561 від 29.11.2023 на купівлю валюти;

Додаткова угода №7 від 30.11.2023р.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що дійсно, з платіжного доручення від 07.07.2023 № 181 (графа 70) вбачається, що здійснено оплату у сумі 400 000 дол. США за специфікацією від 31.05.2023 № 2023- 6.

Однак судом першої інстанції не проаналізовано та не враховано умови додаткової угоди № 7 до контракту, якими визначено, що Сторони контракту узгодили зарахувати передоплату товару у сумі 232955,00 дол. США відповідно до платіжного доручення № 181 від 07.07.2023р. по специфікації2023-6 від 31.05.2023р., як оплату поставки товару по специфікації 2023-10 від 22.09.2023р. до контракту КL/4 від 27.12.2022р.

Таким чином зазначеною банківською платіжною інструкцією, з урахуванням відомостей додаткової угоди № 7 до контракту повною мірою підтверджено здійснення попередньої оплати за товар, що поставлявся відповідно до зовнішньоекономічного контракту №КL/4 від 27.12.2022р. за специфікацією №2023-10 від 22.09.2023р. в сумі 232955,00 доларів США.

Аналіз зазначених обставин дає підстави для висновку, що висновок суду першої інстанції про те, що за даним платіжним дорученням оплачено товар за іншою специфікацією, ніж заявлені до митного оформлення є помилковим.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що згідно платіжного доручення від 29.11.2023 № 494 (графа 70) здійснено оплату у сумі 360 332,81 дол. США за специфікаціями від 22.09.2023 № 2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 № 2023-13 за даним платіжним дорученням окрім специфікації від 22.09.2023 № 2023-10, за якою товар заявленого до митного оформлення здійснено оплату ще за іншими специфікаціями, які до митного оформлення не надавались, тому виокремити яка саме сума сплачена за спірною специфікацією не виявляється можливим.

Однак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції такий висновок також є помилковим, оскільки судом першої інстанції невраховані відомості заяви на купівлю іноземної валюти № 561 від 29.11.2023, де зазначено, що позивачем придбана іноземна валюта в сумі 13287,20 дол.США доларів США, яка підлягає оплаті за товар, поставлений відповідно до зовнішньоекономічного контракту №КL/4 від 27.12.2022р. за специфікацією №2023-10 від 22.09.2023р.

Крім того у заяві на купівлю валюти зазначені також суми оплат за специфікаціями:

від 22.09.2023 № 2023-10, від 07.10.2023 № 2023-11, від 25.10.2023 № 2023-12, від 01.11.2023 № 2023-13, на які суд першої інстанції посилається.

Таким чином, з урахуванням відомостей заяви на купівлю іноземної валюти № 561 від 29.11.2023р. банківською платіжною інструкцією № 494 повною мірою підтверджується здійснення позивачем частини оплати за товар, що поставлявся відповідно до зовнішньоекономічного контракту №КL/4 від 27.12.2022р. за специфікацією №2023-10 від 22.09.2023р. в сумі 13287,20 доларів США, як наслідок, висновок суду першої інстанції в цій частині є також помилковим.

Банківська платіжна інструкція від 30.11.2023 № 496 ідентифікується із спірною партією товару на суму 74 481,80 дол. США, про що вказав суд першої інстанції.

Отже позивачем документально підтверджено здійснення оплати повної вартості задекларованого товару, поставленого відповідно до специфікації № 2023-10 в сумі 320724,00 дол. США:

232955,00 доларів США (кошти, сплачені платіжною інструкцією № 181)+13287,20 доларів США (кошти, сплаченні платіжною інструкцією № 494)+74 481,80 (кошти, сплачені платіжною інструкцією № 496) = 320724,00 дол. США, що відповідає загальній вартості товару у специфікації №2023-10.

Як наслідок, висновок суду першої інстанції про неможливість ідентифікації сум платіжних інструкцій з сумами специфікації є помилковим та ґрунтується на неправильному аналізі зазначених документів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були надані митниці банківські платіжні документи на підтвердження факту здійснення повної оплати вартості товарів за Специфікацією №2023-10, суми у яких можливо ідентифікувати зі специфікацією з урахуванням відомостей інших наданих документів - додаткової угоди до контракту № 7 та заяви на купівлю іноземної валюти № 561.

При цьому позивач зазначає, що зазначені у платіжних інструкціях специфікації: №2023-11 від 07.10.2023р., №2023-12 від 25.10.2023р., №2023-13 від 01.11.2023р., №2023-14 від 20.11.2023р. не мають відношення до задекларованих товарів, тому і не повинні були надаватись митному органу.

Оплата однією платіжною інструкцією за декількома специфікаціями не заборонена діючим валютним законодавством України.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 53 МКУ, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару для підтвердження заявленої митної вартості подаються митниці виключно у разі оплати рахунку, а інші платіжні та/або бухгалтерських документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару надаються виключно за наявності у декларанта.

Щодо умов та термінів оплати за товар Верховний Суд неодноразово висловлював таку правову позицію (Постанова від 11.04.18р. по справі № 804/4680/16):

«У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта».

Також в Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 815/4132/17 зазначено:

Крім того, судами попередніх інстанцій доречно зауважено, що уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей.

Крім того, в Постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року cправа №804/911/14 зазначено:

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що не має будь яких підстав вважати, що дати здійснення оплати за товар впливають на ідентифікацію товару і визначення його митної вартості .

Таким чином позивачем, як декларантом, в усіх означених спірних випадках декларування товару виконані вимоги діючого митного законодавства (ч. 2 ст. 53 МКУ) щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів, у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі Специфікацією, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами первинного бухгалтерського обліку підтверджують заявлену товариством вартість товару за Контрактом та факт здійснення оплати за товар.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно товаросупровідних документів та умов поставки оцінюваної партії товару FOB QINGDAO, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

На умовах поставки товару FOB QINGDAO покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс).

На підтвердження заявлених транспортних витрат декларантом надано до митниці наступні документи:

договір транспортного експедирування, рахунок, довідку про транспортні витрати, акт виконаних послуг, заявку на перевезення, залізничну накладну».

За результатом аналізу вищевказаних документів судом першої інстанції встановлено, що копія залізничної накладної не містить оборотної сторінки, на якій повинні міститись графи щодо тарифу та вартості перевезення товару. Отже, надана залізнична накладна не містить інформації про числові значення витрат на транспортування товару. Також, залізнична накладна містить посилання на відомість, комерційний договір №6-26-083-24, розрахунковий договір № CFFZ-007-2023 та договір № 8210245, які до митного контролю не надавались та відсутні в матеріалах справи, що унеможливлює перевірку повноти включення та правильності розрахунку числового значення транспортної складової митної вартості.

Також, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товар перевантажувався у порту Gdansk (Польща) та далі слідував залізничним транспортом, що свідчить про наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, які є складовими митної вартості товару. Документального підтвердження щодо розміру цих додаткових витрат позивачем ні до суду, ні до митного органу не надано. Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими товаросупровідними документами не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки подані декларантом документи містили розбіжності та позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, то позивачу було правомірно відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

Однак матеріалами справи спростовуються висновки суду першої інстанції, що подані декларантом документи містили розбіжності.

Щодо висновків суду першої інстанції, що залізнична накладна повинна містити зворотну сторінку на якій повинні міститись графи щодо тарифу та вартості перевезення товару.

Відповідно до статті 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення(УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992 року, накладна повинна містити наступну інформацію:

1) назва відправника та його поштова адреса;

2) назва одержувача та його поштова адреса;

3) назва договірного перевізника;

4) назва залізниці та станції відправлення;

5) назва залізниці та пункту призначення;

6) назва прикордонних станцій переходів;

7) назва вантажу та його код;

8) номер відправлення;

9) різновид упаковки;

10) кількість вантажних місць;

11) вага вантажу;

12) номер вагону (контейнеру), ким наданий вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником);

13) перелік супровідних документів, доданих до накладної;

14) про сплату провізних платежів;

15) кількість та знаки пломб;

16) спосіб визначення ваги вантажу;

17) дата укладення договору перевезення.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що усі означені реквізити товаро-транспортна накладна №515700 від 22.01.24р. містить, що свідчить про те, що вказаними нормами не передбачено зворотної сторінки товаро-транспортної накладної №515700 від 22.01.24р.

Товаро - транспортна накладна саме у такому вигляді була надана компанією-експедитором позивачу, який не має жодного відношення до процесу її складання та формування змісту.

Зокрема, в статті 15 вказаної Угоди зазначено не про числові значення витрат на транспортування, а про інформацію щодо сплати провізних платежів.

Так, графа 23 Сплата провізних платежів залізничної товаротранспортної накладної містить інформацію щодо сплати провізних платежів, внесену перевізником при оформленні накладної.

Таким чином вказана товаро-транспортна накладна містить усю необхідну інформацію, наявність якої визначена Угодою, що спростовує висновок суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, числові значення витрат на транспортування товару повною мірою підтверджені відомостями наданих позивачем митниці документами:

договором ТЕО № KL-584/22 від 07.12.22р.;

заявкою на перевезення № 69 від 01.11.23р.;

коносаментом № HS123110178 від 08.11.23р.;

рахунком на оплату №26/24 від 22.01.24р.;

актом виконаних послуг з перевезення №26/24 від 22.01.24р.;

розрахунком (калькуляцією) частки транспортних витрат від 06.06.24р., які не містять розбіжностей, кореспондуються між собою, ідентифікуються зі спірною поставкою.

Як наслідок, митний орган мав правові підстави здійснити перевірку цих числових значень (при цьому, відомості залізничної товаро-транспортної накладної №515700 від 22.01.24р. не спростовують інформацію, що зазначена в наданих позивачем документах).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем повною мірою підтверджено здійснення оплати за виставленим компанією-експедитором рахунком на оплату усіх наданих транспортних послуг відповідно до банківської платіжної інструкції №529 від 27.02.2024р, що свідчить про повноту заявлених позивачем транспортних витрат.

Щодо висновку суду першої інстанції в тій частині, що залізнична накладна містить посилання на відомість, комерційний договір № 6-26-083-24, розрахунковий договір № CFFZ-007-2023 та договір № 8210245, які до митного контролю не надавались та відсутні в матеріалах справи, що унеможливлює перевірку повноти включення та правильності розрахунку числового значення транспортної складової митної вартості, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивачем до митного органу в усіх випадках декларування разом з залізничною накладною було надано контрольний талон до ЕМД № 24UA98U7 (якою декларувалась загальна товарна партія після ввезення в Україну), яка по своїй суті і є відомістю до накладної.

Водночас, номенклатура, вага, кількість задекларованого товару зазначені також у специфікаціях до контракту, рахунку на оплату товару, пакувальному листі до нього, коносаменті, тобто митниця мала можливість перевірити ці показники.

Відомість до товаро-транспортної накладної не містить жодних відомостей щодо числових значень вартості транспортних витрат, тому ненадання документу з назвою Відомість жодним чином не вплинуло на можливість здійснення митним органом перевірки цих числових значень.

При цьому, перевезення контейнерів з задекларованими товарами з КНР до місця кінцевого призначення здійснювалось на підставі Договору транспортного експедирування 07.12.2022 №KL584/22, укладеного між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», як Клієнтом та ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД», як Експедитором.

Пунктом 2.1.3 цього Договору визначено, що Експедитор має право укладати від свого імені цивільно-правові договори, угоди, зокрема договорів перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо.

Відповідно до п. 3.1. Договору, оплата послуг за даним Договором, винагороди Експедитора та компенсація додаткових витрат здійснюється Клієнтом протягом 30 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Таким чином умовами вказаного Договору передбачена можливість залучення Експедитором до перевезення вантажу третіх осіб, укладання договорів з ними та виставлення єдиного рахунку щодо оплати ТЕП Замовнику, що і було зроблено ним у даному випадку.

З наведеного вбачається, що договори № 6-26-083-24, №6-26-083-24, №CFFZ-007- 2023, зазначені у накладній укладені основним Експедитором ТО«КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД» з іншими Експедиторами, залученими ним до доставки вантажу.

Позивач не має жодних договірних відносин з означеними суб`єктами підприємницької діяльності, тому зазначені документи у нього відсутні та не могли бути надані позивачем до митного органу.

Компанією-експедитором позивачу був виставлений єдиний рахунок на оплату усіх транспортних послуг, який був ним оплачений у повному обсязі, що свідчить про повну оплату заявлених транспортних витрат.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з приводу залучення Експедитором для виконання послуг з ТЕО інших осіб Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 р. по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію:

«Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як - то товарно-транспортні накладні та коносаменти.

Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом N GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016 року, а саме "GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd", адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ "Фосдайк Груп".

Таким чином доводи митного органу про ненадання зазначених договорів спростовуються, при цьому, вимога про їх надання не заявлялась митницею під час консультацій щодо митного оформлення товару.

Щодо не підтвердження позивачем додаткових витрат на перевантаження та навантаження товару у порту Гданськ, внаслідок чого не підтверджено транспортну складову митної вартості товарів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 3.2 договору ТЕО № KL584/22 від 07.12.22р визначено, що у разі надання послуг з організації морського перевезення вантажів вартість перевантаження (перевалка) контейнерів на інше судно в проміжному порту, при його здійсненні, включається у загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену у рахунку та акті виконаних робіт.

З наведеного вбачається, що витрати на перевантаження товару відносяться до основних умов договору ТЕО, тобто не відносяться до додаткових витрат в контексті ст. 58 МКУ, оскільки вони вже включені до загальної вартості послуг з перевезення, які зазначені у рахунку на оплату та акті виконаних робіт, тому не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.

Щодо відсутності відомостей про вартість витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, слід врахувати умови, визначені пунктом 4.2 зовнішньоекономічного контракту, якими прямо передбачено, що у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування.

Слід також врахувати умови пункту 3.1.1. зовнішньоекономічного контракту, відповідно до якого у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу.

Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатоюекспортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Колегія суддів апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що Верховний Суд, в постанові від 02.03.18р. по справі № 804/2997/17 висловив наступний правовий висновок:

«Суд апеляційної інстанції вказав, що термін FOB Інкотермс 2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, а тому доводи позивача щодо відсутності як підстав, так і доказів сплати ним зазначених витрат є обґрунтованими».

Умовами зовнішньоекономічного контракту прямо визначено, що витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів (пакування, маркування) включені до фактурної вартості товару, тому також вони уже включені до загальної фактурної вартості товару, яка зазначена у рахунку на оплату та не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.

Суд першої інстанції зазначив, що Враховуючи те, що твердження відповідача, викладені у графі 33 оскаржуваних рішень та у відзиві на позовну заяву є підтвердженими та обґрунтованими, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару є правомірними.

Висновуючись таким чином, суд першої інстанції спирався на правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі № 803/2011/17 (провадження № К/9901/52883/18).

Так, Верховний Суд висловив позицію, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, зазначена судом першої інстанції правова позиція Верховного Суду, навпаки, підтверджує факт протиправності прийнятих митним органом Рішень про коригування митної вартості, оскільки вона зводиться до того, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою.

Зокрема, саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Така позиція Верховного Суду підтверджує протиправність рішень митного органу та викладена у Постановах Верховного Суду по справі №815/4477/15 від 21.01.2020 року, по справі №813/1350/14 від 14.01.2020 року, по справі №160/8775/18 від 18.12.2019 року, по справі №804/2957/17 від 12.12.2019 року, по справі №814/2602/15 від 14.11.2019 року та ін.

Також слід врахувати правову позицію, висловлену Верховним Судом в постановах від 29.01.19 по справі №804/441/18, від 18.12.18 по справі №821/289/18 щодо положень частини 2 ст.53 МКУ:

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів.

Верховний Суд також зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості .

Оскільки позивачем до митного органу були надані усі наявні у нього документи на підтвердження заявленої митної вартості товарної партії, при цьому, вищезазначені документи не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, тому митним органом не обґрунтована наявність сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості.

Щодо застосування митницею методу визначення митної вартості колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, в рішеннях відповідача від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2; від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2; від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2; від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2 зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятої до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України), подібних/аналогічних товарів (стаття 60 МК України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів (статті 58- 63), та вказано, що в інформаційних ресурсах митниці наявна інформація щодо митного оформлення товару, імпортованого за угодою з виробником, відповідною країною виробництва та відправлення (Китай), на відповідних комерційних умовах поставки (FOB CN Qindao).

Враховуючи відмінні фізичні характеристики співставного товару, коригування здійснено з урахуванням основної одиниці виміру, відповідно до Закону України «Про митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-ІХ - у кілограмах із подальшим перерахунком на додаткову одиницю виміру штуки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що такий підхід не суперечить положенням частини 1 статті 64 МК України, за змістом якої митна вартість оцінюваних товарів за резервним методом визначається з використанням способів, які не суперечать законам України. Результати процедури консультацій та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, відображені у графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів. Водночас правову позицію щодо застосування резервного методу у разі неможливості підтвердити документально ціну за договором після проведення консультацій висловлено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі №1.380.2019.004752 (провадження № К/9901/10914/20).

Однак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції означений висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на те, що митницею безпідставно при здійсненні коригування митної вартості застосовано другорядний резервний метод- 2-г визначення митної вартості передбачений ст.64 МКУ.

Зокрема, митниця у Рішеннях про коригування митної вартості товару зазначила, що в результаті проведеного контролю співставлення встановлено, що в базі даних ЄАІС міститься інформація щодо митного оформлення аналогічного товару за зазначеними вище ЕМД, однак, зазначений в базі даних ЄАІС раніше оформлений митницею товар не є подібним або аналогічним.

Так, визначення митної вартості задекларованих товарів, висловлена в Рішеннях про коригування митної вартості, не відповідає принципам та загальним положенням Статті VII Генеральноїугоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ) та усталеній правовій позиції Верховного Суду з аналогічних правовідносин.

10.04.2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b )статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Таким чином, за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості.

Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, орган доходів і зборів мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленої у Постановах: від 30.01.2018р., по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018р., по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019р., по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019р., по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, у такій ситуації митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів.

І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що позивачем для митного оформлення і підтвердження митної вартості надано достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості.

Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, дозволяють провести обчислення митної вартості.

Натомість, митний орган, при винесенні Рішень про коригування митної вартості та у ході винесення рішення за результатами розгляду додаткових документів порушив вимоги Митного кодексу України щодо застосування методів визначення митної вартості.

Відмова митниці у визнанні митної вартості з урахуванням доданих документів є необґрунтованою, оскільки не проведена оцінка всіх наданих документів щодо неможливості застосування основного методу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, не відповідає фактичним обставинам.

У відповідності до статті 317 КАС України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову та скасування рішень Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару:

від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2;

від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2;

від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2;

від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до відповідача Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару:

від 24.05.2024 №UA110150/2024/000032/2;

від 17.05.2024 №UA110150/2024/000036/2;

від 08.08.2024 №UA110150/2024/000042/2;

від 23.08.2024 №UA110150/2024/000045/2.

Постанова набирає законної сили 24.06.2025 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 24.06.2025.

В повному обсязі постанова виготовлена 01.07.2025.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова