Справа № 160/21539/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2025 року м.Дніпросправа № 160/21539/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі № 160/21539/24 (суддя Голобутовський Р.З., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач) щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформленої рішенням від 18.03.2024 №04;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перерахувати з 31.01.2024 (дати первинного призначення пенсії) ОСОБА_1 пенсію зі віком, зарахувавши до загального стажу період роботи з 17.05.1985 по 16.08.1995.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що рішення пенсійного органу про відмову в перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період її роботи з 17.05.1985 по 16.08.1995, що призвело до порушення права на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач вказує, що спірним рішенням №04 від 18.03.2024 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки в наданій позивачем на підтвердження стажу довідці про роботу в Нікопольському гормолзаводі за №9-11 від 16.02.2024, виданій Архівним відділом Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відсутня дата та наказ про прийняття на роботу, а також довідка не підтверджена первинними документами (особовими рахунками, відомостями на видачу заробітної плати або актом зустрічної перевірки). Заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до заяв про призначення та про перерахунок пенсії позивач не додавала Відповідач вважає, що його дії та рішення відповідають вимогам законодавства, а отже підстави для задоволення позовних вимог у суду були відсутні.

Позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення у справі законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги відповідача безпідставними. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 31.01.2024 призначена пенсія за віком відповідно до положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

12.03.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії.

Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 18.03.2024 №04 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії та зазначено наступне:

«Відділом розглянуто подані документи гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно заяви №1815 від 12.03.2024 про перерахунок пенсії - допризначення у зв`язку з наданими документами (додавання стажу). Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, письмові трудові угоди з відмітками про їх виконання та інші документи які містять відомості про період роботи.

За наслідками розгляду матеріалів електронної пенсійної справи виявлено, що в довідці про стаж №9-11 від 16.02.2024, виданій Архівним відділом Нікопольської Районної Державної Адміністрації Дніпропетровської області за період роботи у Нікопольському гормолзаводі, відсутня дата та наказ про прийняття на роботу. Також довідка не підтверджена первинними документами (особовими рахунками, відомостями на видачу заробітної плати, або актом зустрічної перевірки).

Вважаючи відмову, викладену у рішенні відповідача від 18.03.2024 №04 протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 17.05.1985 по 16.08.1995, з тих підстав, що в довідці про стаж роботи в Нікопольському гормолзаводі за №9-11 від 16.02.2024, виданій Архівним відділом Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області відсутня дата та наказ про прийняття її на роботу.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.1981 встановлено, що позивач з 17.05.1985 по 16.08.1995 працювала (мовою оригіналу) завертчиком ІІ разряда в цехе мороженного у Нікопольському гормолзаводі.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи ОСОБА_1 .

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17.

Доводи пенсійного органу щодо неможливості зарахування позивачу до страхового стажу період роботи, а саме: з 17.05.1985 по 16.08.1995, з огляду на викладене вище є безпідставними.

Щодо доводів пенсійного органу про відсутність дати та наказу про прийняття позивача на роботу у довідці про стаж роботи в Нікопольському гормолзаводі за №9-11 від 16.02.2024.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідальність за ведення документів на підприємстві покладається саме на підприємство, відтак, відсутність посилань на наказ про прийняття на роботу у змісті довідки про стаж роботи Нікопольському гормолзаводі за №9-11 від 16.02.2024, виданої Архівним відділом Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не може бути підставою для виключення певного періоду роботи зі страхового стажу позивача.

Не зарахування спірного періоду до страхового стажу суперечитиме принципу правової визначеності. Обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок складення документів на підприємстві та здачі їх в архів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З огляду на викладене вище, суд обгрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності позивача з 17.05.1985 по 16.08.1995 та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.01.2024, з урахуванням періодів її роботи з 17.05.1985 по 16.08.1995.

Суд не оцінював заяви свідків, що подала позивач разом з позовною заявою, не поклав їх в основу мотивів ухваленого рішення, а тому колегія суддів відхиляє доводи відповідача в апеляційній скарзі стосовно таких заяв та не подання їх відповідачу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі № 160/21539/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак