Справа № 346/1883/25
Суддя: Сольський В. В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/1883/25
Провадження № 2-а/346/78/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Сольського В. В.

за участю секретаря судового засідання Гжибовського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення № 535/25 від 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

З постановою позивач не згоден, вважає її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, у постанові зазначено, що він 23.03.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений термін по повістці, для уточнення даних.

Зазначає, жодних повісток про виклик до ТЦК та СП не отримував, повідомлення від Укрпошти про необхідність з`явитися для отримання поштового відправлення також не надходили. Незрозумілим є також мета його виклику до ТЦК.

Позивач вказує, що мотивів ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього немає, більше того він самостійно 11.04.2025 звернувся до ТЦК та СП для з`ясування причини появи в додатку «Резерв+» відмітки про порушення ним правил військового обліку. Однак, без складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього одразу було винесено постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому вважає, оскільки позивача не було належним чином повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення даних, то вказане виключає в його поведінці склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

У зв`язку із чим оскаржувану постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу в 15-ти денний строк подати суду відзив на позов з наявними у нього матеріалами, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, у додаткових поясненнях, представник відповідача просить проводити розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У поданих до суду 11 та 30 червня 2025 року додаткових поясненнях відповідач зазначив, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що позивач є порушником військового обліку, зокрема він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.03.2025 о 9 год з метою уточнення даних по повістці № 2865408, яка була 07 березня 2025 року централізовано сформована в Державному реєстрі та надіслана позивачу засобами поштового зв`язку. Зазначає, відправлення позивачу повстки підтверджується описом вкладення до поштового відправлення.

Зазначає, що 20 березня 2025 року на рекомендоване поштове відправлення з повісткою оператором об`єкта поштового зв`язку наклеєна довідка про причини повернення/доставлення, з відміткою «адресат відсутній», вказане також підтверджується трекінгом відстеження поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта», відповідно до якого поштове відправлення № 722 прибуло до поштового відділення 18 березня 2025 року та повернуто 20 березня 2025 року.

Зазначає, що навіть не отримавши потового відправлення з повісткою, позивач вочевидь був повідомлений про наявність у поштовому відділенні повістки ТЦК, а відтак був зобов`язаний прибути до відповідача.

Таким чином представник вважає, що повістка позивачу для уточнення даних надіслана відповідно до вимог п. 41 Порядку № 560 і останній вважається таким, що належно оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник відповідача зазначає, що оскільки позивач порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону про мобілізацію, підпункт 2 п. 1 Правил, Порядок № 560, у зв`язку із чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача просила суд не брати додаткові пояснення відповідача та надані ним докази до уваги, оскільки такі подані з порушенням визначеного порядку.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, на які сторони посилаються як на підставу своїх доводів та заперечень, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою суду про відкриття провадження у адміністративній справі від 17 квітня 2025 року відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву, у відповідності до ст. 162 КАС України, а також надіслати відзив іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду. Роз`яснено, що у разі неподання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що відповідач отримав вищевказану ухвалу суду 17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» в особистому кабінеті відповідача, а тому перебіг процесуального строку розпочався 18 квітня 2025 року та завершився 02 травня 2025 року.

Відзив відповідачем та докази до нього до суду не подані. 11 та 30 червня 2025 року відповідачем подано до суду додаткові пояснення з доказами по справі, які за своїм змістом є відзивом на позов. Клопотань про поновлення процесуального строку чи перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні, відповідач не заявляв.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розглянута відповідачем, як уповноваженою особою.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу шостого статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною 13 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 535/25 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Так, згідно оскаржуваної постанови 23 березня 2025 року о 09 год ОСОБА_1 не з`явився для уточнення даних за повісткою № 2865408, яка була 07 березня 2025 року централізовано сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів та надіслана засобами поштового зв`язку, у зв`язку із чим ІНФОРМАЦІЯ_4 подано до відділення поліції №2 Коломийського РВП в Івано-Франківській області звернення про доставлення вказаного громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу, яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізації, для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн (а.с. 20).

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно до п. 82 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова №270), рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Як це вбачається з наданого позивачем електронного військово-облікового документа, ним на вимогу закону уточнено свої облікові дані та вказано свій контактний номер телефону.

Водночас, досліджуючи рекомендований лист та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення суд зазначає, що на таких, як це передбачено п.82 Постанови № 270 ТЦК не зазначило номера телефону позивача, що не може розцінюватись судом як дотримання вимог законодавства в частині виконання обов`язку належного інформування військовозобов`язаного про прибуття в ТЦК.

Окрім того суд зазначає, що уповноважена особа ТЦК, яка розглядала адміністративну справу та виносила оскаржувану постанову, не надала належної оцінки довідці форми ф-20, в якій зазначено причину повернення адресат відсутній за вказаною адресою з датою 20.03.2025, оскільки жодним належним способом не пересвідчилась виконання працівником об`єкта поштового зв`язку самого факту вкладення до абонентської поштової скриньки яка належить позивачу повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК»; не зажадали доказів виконання обов`язку вкладення до абонентської скриньки, що закріплена за адресою позивача повідомлення, на якому зазначена дата такого повідомлення для відліку трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку про те, що адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Більше того, як слідує з трекінгу поштового відправлення, працівниками поштового зв`язку не дотримано триденний строк, та не зважаючи на те, що поштове відправлення прибуло до відділення 18.03.2025, а відмітку про його повернення проставлено вже 20.03.2025.

Також суб`єктом владних повноважень не встановлено особу працівника об`єкта поштового зв`язку, прізвище якої повинно бути зазначено в Довідці форми ф-20, для встановлення самого факту доведення виконання працівником установи зв`язку його обов`язку згідно п.82 Постанови №270.

Вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 23 березня 2025 року до ТЦК. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Зазначені обставини залишились поза увагою суб`єкта владних повноважень, який вирішував питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивач заперечує факт належного поінформування його щодо прибуття до ТЦК, а відповідач належними та допустимими доказами такий факт перед судом не довів, а відтак відсутні підстави вважати про порушення позивачем як військовозобов`язаним правил військового обліку, що і визначає склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас слід вказати, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Суд також звертає увагу, що в порушення статей 254, 258 КУпАП відповідачем не складено щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення, що суттєво порушило його право на захист.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

За подання позовної заяви про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення сплачується судовий збір у розмірі, визначеному пунктом 5 частини другої статті 4 виключено на підставі Закону України "Про судовий збір" - 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 535/25 від 11 квітня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: Сольський В. В.