Справа № 640/934/19
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2025 р. справа № 640/934/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
Виклад позицій сторін. Процесуальні рішення суду.
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому просив суд: визнати протиправною дію відповідача, яка виражена в наказах Департаменту від 11.12.2018 № 1589 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 10.01.2019 № 13 о/с про звільнення зі служби позивача; зобов`язати відповідача скасувати і переглянути вказані рішення у встановленому законом порядку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Департамент патрульної поліції безпідставно притягнуло до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 1 наказу № 1589 від 11.12.2018 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Так, представник позивача зазначив, що наказ № 1589 від 11.12.2018 прийнятий на підставі висновку службового розслідування від 03.12.2018, з матеріалами і висновками якого ОСОБА_1 не було ознайомлено. Окрім цього, наказ № 1589 від 11.12.2018 не містить формулювань про причину звільнення, яка позивачу не відома і не зрозуміла. Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 не складав і не подавав до підрозділу кадрового забезпечення жодних документів про звільнення. Про будь-які документи щодо ОСОБА_1 , складені і подані до підрозділу кадрового забезпечення іншими особами, позивачу не відомо.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2019 залишено позовну заяву без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Представник позивача у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/934/19.
Ухвалою від 11.03.2025 Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв до провадження адміністративну справу № 640/934/19 та розпочав розгляд справи спочатку.
16.04.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача від 15.04.2025. Так, представник відповідача повідомила суд, що за результатами службового розслідування дисциплінарна комісія встановила у висновку, що позивачем порушено вимоги частини 1 ст. 8, пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію, Присяги працівника поліції, п. 1,2,6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2,3 частини 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, підпункту 1, пункту 3.1, розділу ІІI Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1. Представник відповідача зазначила, що поліцейські в особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми зобов`язані не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту. Окрім цього, факт відсутності кримінального провадження за підозрою позивача у вчиненні кримінального правопорушення не позбавляє відповідача права застосувати дисциплінарне стягнення за порушення дисципліни та/або правил службової етики та/або присяги. Водночас, відсутність кримінального провадження відносно позивача не впливає на наявність чи відсутність у його діянні складу дисциплінарного проступку. Представник відповідача просила суд в задоволенні позову відмовити (том 2, а.с. 121-125).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 2012 року, в органах Національної поліції України з 07.11.2015. Позивач з 21.08.2017 на підставі наказу № 698 о/с від 18.07.2018 призначений на посаду старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.10.2018 № 1476 «Про продовження службового розслідування» визначено провести службове розслідування, яке призначене наказом Департаменту патрульної поліції від 03.10.2018 № 4522, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисципілнарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (том 1, а.с. 55).
03.12.2018 дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування, згідно якого встановила, що 29.08.2018 громадянин ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні УПП у м. Києві ДПП звернувся до старшого інспектора відділу розшуку та опрацюванню матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Якименка В.В. з приводу повернення йому посвідчення водія, яке у 2013 році було вилучено співробітниками Державної автоінспекції за порушення останнім вимог Правил дорожнього руху.
У ході розмови ОСОБА_1 вказав, що в отриманні ОСОБА_2 нового посвідчення водія існують перешкоди, з огляду на наявність у останнього раніше вчинених адміністративних правопорушень, однак, у випадку надання йому неправомірної вигоди у розмірі 600 (шістсот) доларів США він вирішить позитивно питання щодо отримання ОСОБА_2 нового посвідчення водія, на що ОСОБА_2 надав свою згоду.
07.09.2018 близько 15:00 ОСОБА_2 , знаходячись у приміщенні УПП у м. Києві ДПП, виконуючи незаконну вимогу ОСОБА_1 , передав останньому частину раніше обумовленої суми грошових коштів в розмірі 400 (чотирьохсот) доларів США в якості неправомірної вигоди, за вплив ОСОБА_1 на посадових осіб територіального сервісного центру № 8046 МВС України в м. Києві, поєднаному з вимаганням такої вигоди, з метою видачі останніми ОСОБА_2 посвідчення водія. Після чого ОСОБА_1 , за допомогою копіювальної техніки скопіював паспорт ОСОБА_2 та вказав останньому на необхідності передачі йому фотокарток для виготовлення йому медичної довідки з метою подальшого отримання ним посвідчення водія.
11.12.2018 Департамент патрульної поліції прийняв наказ № 1589 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини 1 статті 8, пункту 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2, 3 частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016№ 4/1, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, старшого інспектора відділу розшуку та опрацюванню матеріалів дорожнього-транспортних пригод УПП у м. Києві ДПП капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (том 1, а.с. 67-68).
10.01.2019 Департамент патрульної поліції прийняв наказ № 13 о/с відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.01.2019 (том 1, а.с. 13).
Вважаючи протиправною дію відповідача, яка виражена в наказах Департаменту від 11.12.2018 №1589 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 10.01.2019 №13 о/с про звільнення зі служби позивача, представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просила суд зобов`язати відповідача скасувати і переглянути вказані рішення у встановленому законом порядку.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580-VІІІ.
Так, згідно з частиною першої статті 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VІІІ).
Так, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до статті 2 Закону № 580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.
Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях.
Посадовою інструкцією інспектора/поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, передбачено, що в своїй діяльності поліцейського патрульної поліції керується Конституцією України, Законом України Про Національну поліцію, іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, Положенням про патрульну поліцію, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, цією Інструкцією та іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва, за винятком тих, що порушують Конституцію України та закони України, або є явно незаконними чи злочинними (п. 1.2).
Відповідно до пункту 2.1 посадової інструкції поліцейського патрульної служби, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року №4/1, поліцейській патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює:
1) безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;
2) первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;
3) надання невідкладної допомоги, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров"я;
4) вжиття заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров"я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе;
5) самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;
6) припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження;
7) розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного спливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;
8) затримання осіб на підставах і у порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках) до підрозділів Національної поліції України та/або до суду;
9) охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, а також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події в первинному, незмінному стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчих оперативних груп;
10) співпрацю з іншими підрозділами Національної поліції;
11) інші функції, передбачені законодавством.
За пунктом 3.1 Посадової інструкції інспектора/поліцейського патрульної поліції, поліцейський патрульної поліції зобов`язаний неухильно дотримуватися положент Конституції України, законів України, та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського (підпункт 1).
Таким чином, поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства України, що регулює службову діяльність поліцейських, суд звертає увагу на те, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.
Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Так, під вчинками, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером підривають довіру та авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції, та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Верховний Суд у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18 (пункт № 60), від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16 (пункт № 48) виснував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
В постанові від 14.04.2021 у справі № 320/3085/20 Верховний Суд зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
За змістом частин другої четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку ().
Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.10.2018 № 1476 «Про продовження службового розслідування» визначено провести службове розслідування, яке призначене наказом Департаменту патрульної поліції від 03.10.2018 № 4522, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисципілнарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (том 1, а.с. 55).
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
В спірному випадку дисциплінарна комісія 03.12.2018 склала висновок службового розслідування, згідно якого відомості, які були підставою для проведення службового розслідування підтвердилися, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини 1 статті 8, пункту 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 3.1, 3.2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2, 3 частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016№ 4/1, дисциплінарна комісія рекомендувала звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції (том 1, а.с. 58-65).
Таким чином, з огляду на зміст висновку службового розслідування від 08.12.2018, дисциплінарний проступок позивача полягав у порушенні вимог частини першої статті 8, пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 3.1, 3.2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2, 3 частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016№ 4/1.
Що стосується доводів представника позивача про неознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами службового розслідування, то суд вказує на таке.
Відповідно до частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Судом встановлено, що 08.10.2018 ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції за № 4522 від 03.10.2018, щодо факту можливого вчинення позивачем кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, але ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення, про що складено акт фіксації відмови від надання письмових пояснень від 08.10.2018 (том 1, а.с. 56).
Позивач не надав суду жодних доказів звернення до дисциплінарної комісії про ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування.
Натомість частиною другою статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено обов`язок щодо особистого ознайомлення поліцейського лише з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, а не з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування.
Також безпідставними є доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 невідома причина звільнення, оскільки обставини, які слугували підставами звільнення детально викладені в повідомленні про підозру, складену слідчим слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 29.09.2018, що підтверджується особистим підписом позивача (том 1, а.с. 39-45).
Так, у вищевказаній підозрі зазначено, що ОСОБА_1 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особою, упоноваженою на виконання функцій держави, поєднану з вимаганням такої вигоди, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина 4 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Згідно з частиною п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В спірному випадку 11.12.2018 Департамент патрульної поліції прийняв наказ № 1589 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої статті 8, пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2, 3 частини першої розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпункту 1 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016№ 4/1, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, старшого інспектора відділу розшуку та опрацюванню матеріалів дорожнього-транспортних пригод УПП у м. Києві ДПП капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (том 1, а.с. 67-68).
Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Суд погоджується з доводами відповідача, з огляду на обставини, що стали підставою для висновку службового розслідування, про те, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе Держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
З огляду на викладене, суд погоджується з висновком службового розслідування про те, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, з огляду на склад якого, до нього мало бути застосовано дисциплінарне стягнення і таке стягнення мало бути за правовими наслідками тяжким для поліцейського (а.с. 145-149).
Що стосується застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення зі служби в поліції, то суд звертає увагу на таке.
Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина третя статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
В спірному випадку, з огляду характер вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, ступінь вини, відсутність пом`якшуючих обставин, за висновками службового розслідування у відповідача були правові підстави для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Щодо доводів представника позивача про наявність в ОСОБА_1 позитивної характеристики, то суд зазначає, що такі обставини можуть бути враховані як пом`якшувальні обставини при обранні виду дисциплінарного стягнення. Однак такі обставини не можуть автоматично звільняти особу, яка вчинили дисциплінарний проступок, від відповідальності. В разі вчинення особою дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, та які є несумісними із подальшим проходженням служби, до поліцейського має бути застосоване найтяжче дисциплінарне стягнення.
З огляду на встановлені вище обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, суд вважає, що застосування відповідачем до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції є співрозмірним із вчиненим позивачем дисциплінарним проступком.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відсутність факту притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту може бути застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в Національній поліції України.
У постанові від 14.04.2021 у справі № 320/3085/20 Верховний Суд зазначив:
«… Відповідно до пункту 10 частини першої статті 77 Закону № 580-УІІІ, вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції.
58. Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
59. Як вже зазначалось, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників поліції, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.
60. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступку, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.
61. Законодавець чітко розмежовує випадки притягнення поліцейського до дисциплінарної та кримінальної відповідальності у якості двох самостійних підстав для звільнення зі служби. Так, у першому випадку рішення про звільнення поліцейського зі служби в Національній поліції ухвалюється на підставі висновку службового розслідування, а у другому - на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили. Отже, наявність судового рішення про визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, адже питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування...»
Вказана правова позиція Верховного суду є усталеною, що підтверджується постановами від 28.11.2019 в справі № 120/860/19-а, від 04.12.2019 в справі № 824/355/17-а, від 05.03.2020 в справі № 823/1468/17.
Судом в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надано правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України на підставі пункту 1 наказу № 1589 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, з дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
З огляду на відмову в позові, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат у справі, в суду нема підстав для їх розподілу.
Керуючись статтями 241-246, 250, 256, 26, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції, , вулиця Федора Ернста, 3, місто Київ, 03048.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.