Справа № 420/472/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/472/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до відповідачів, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області від 29.11.2024 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 21 листопада 2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він звернувся із заявою до пенсійного органу про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. За результатами розгляду заяви, відповідач, рішенням №80 від 29.11.2024 відмовив у переведенні, посилаючись на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Позивач таке рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відзив у якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказує, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював з 12.09.1997 по 31.08.2005 у Роздільнянській митниці на посадах інспектора, головного інспектора, інспектора митної служби; з 01.09.2005 по 30.06.2006 в Котовській митниці на посаді інспектора; з 12.04.2017 в Одеській митниці на посадах інспектор митного поста, державний інспектор. Данні періоди роботи не можливо зарахувати до стажу державної служби, оскільки за цей період не встановлено ранги державного службовця. Також зазначив, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.11.2024 № 212, № 213 не відповідають Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 р. № 823 Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзив не надало, ухвала про відкриття провадження отримана 13.01.2025 року (доставлено до електронного кабінету).

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).

Ухвалою суду від 04.07.2025 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України відмовлено.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд встановив наступне.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 22.11.2024 року про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №80 від 29.11.2024 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону №889-VIII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносин врегульовані ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 (далі Закон № 1058)

Частиною 1 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про 10, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно частини 1 статті 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-XII (закон втратив чинність на підставі Закону №889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI Закону №889-VIII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову позивачу у переведенні з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача про відсутність необхідного стажу державної служби.

З трудової книжки позивача вбачається, що у період 12.09.1997 по 31.08.2005 він працював у Роздільнянській митниці на посадах інспектора, головного інспектора, інспектора митної служби, а з 01.09.2005 по 30.06.2006 в Котовській митниці на посаді інспектора, з 12.04.2017 в Одеській митниці на посадах інспектор митного поста, державний інспектор.

Відповідачем не висловлено будь-яких заперечень до трудової книжки позивача.

У постанові від 10.04.2018 по справі №295/16375/16-а Верховний Суд дійшов висновку що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частини1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VIII діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283).

Як вже зазначено, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Суд зазначає, що митні органи є частиною державної влади і здійснюють митну справу, яка є складовою частиною зовнішньополітичної та зовнішньоекономічної діяльності України. Державна митна служба України - це центральний орган виконавчої влади, який відповідає за митний контроль, стягнення митних платежів та боротьбу з правопорушеннями в митній сфері. Робота в митних органах є державною службою.

Трудовою книжкою підтверджується стаж державної служби позивача, що складає 24 роки 10 місяці 29 дні.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, можна дійти висновку, що станом на дату подання позивачем заяви про переведення на пенсію державного службовця позивач: досяг 66 років; спеціальний стаж державної служби станом на дату подання заяви складав понад 20 років.

Відтак, позивач, набув право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно у розмірі 60 відсотків від заробітку.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця (п.5 Порядку №622).

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 (далі - Постанова №1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Судом встановлено, що до заяви від 21.11.2024 року позивачем долучено видані Одеською митницею довідки за формою додатку №1 до Порядку №1-3 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 18.11.2024 №212 та за формою додатку №2 до Порядку №1-3 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)

У довідках від 18.11.2024 №212 та №213 вказано, що вони видані для призначення пенсії згідно із п.10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII на всі види оплати праці, які включені у довідки, нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідки видані на підставі особових рахунків, платіжних відомостей.

Постановою правління ПФУ від 18.09.2024 №30-1 визнано такою, що втратила чинність, постанову правління ПКУ від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

На зміну попередньо затверджених форм довідок постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, яка набрала законної сили 20.07.2024, затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок №823), додатками до якого встановлено нові форми довідок про заробітну плату державного службовця, посаду якого було класифіковано.

Таким чином, станом на час звернення позивача до відповідача із заявою від 21.11.2024 року про переведення з пенсії за віком за загальним законом на пенсію за віком як держслужбовцю надавались довідки складені відповідно до постанови правління ПФУ №1-3, яка втратила чинність.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на неправильний обрахунок стажу державного службовця та протиправну відмову у переведенні на пенсію державного службовця, рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії є неправомірним та підлягає скасуванню.

При цьому, вимога щодо зобов`язання призначити та нарахувати позивачу пенсію державного службовця є передчасною, оскільки функцію по обрахунку стажу держаного службовця із урахуванням спірного періоду пенсійний орган не здійснював.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даній справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2024 року про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України. Часткове задоволення позовних вимог не впливає на суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки кількість задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості заявлених, та тих, за які такий збір сплачувався.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити часткового.

Визнати протиправною протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №80 від 29.11.2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2024 № 2401 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов