Справа № 500/70/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/70/25 пров. № А/857/6640/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №500/70/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи Обласна МСЕК №1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О. В.,

час ухвалення рішення 28 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи Обласна МСЕК №1, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року про необхідність припинення виплат особі з інвалідністю ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії щодо направлення листа Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року №360 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до якого довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 676720, видана на ім`я ОСОБА_1 , про встановлення третьої групи інвалідності до 13 жовтня 2024 року, вважається неправомірною та відмінена.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що нею було дотримано строки на виконання вимоги про залишення позовної заяви без руху, які зазначені в ухвалі судді від 13 січня 2025 року. Зазначає, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 19 січня 2025 року сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією від 19 січня 2025 року. Крім того, 20 січня 2025 року представником позивача складено відповідну заяву про усунення недоліків, яка разом з підтвердженням сплати судового збору у виді відповідних додатків була направлена рекомендованим листом до суду першої інстанції 21 січня 2025 року, що підтверджується фіскальним чеком про відправлення №057 та вказаний лист вручено адресату 28 січня 2025 року. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), тому розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 06 січня 2025 року судом першої інстанції зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року про необхідність припинення виплат особі з інвалідністю ОСОБА_1 ; про визнання протиправними дій щодо направлення листа Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року №360 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до якого довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 676720, видана на ім`я ОСОБА_1 , про встановлення третьої групи інвалідності до 13 жовтня 2024 року, вважається неправомірною та відмінена.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позову заяву залишено без руху та зобов`язано надати докази про сплату судового збору у належному розмірі та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача з його обґрунтуванням відповідно до положень КАС України і надано 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

За змістом ч.1,2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції 06 січня 2025 року зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року про необхідність припинення виплат особі з інвалідністю ОСОБА_1 ; про визнання протиправними дій щодо направлення листа Обласної МСЕК №1 від 10 червня 2024 року №360 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до якого довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 676720, видана на ім`я ОСОБА_1 , про встановлення третьої групи інвалідності до 13 жовтня 2024 року, вважається неправомірною та відмінена.

Підставою для залишення позовною заяви без руху була несплата позивачем судового збору у розмірі встановленому законом та неподання клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача з його обґрунтуванням відповідно до положень КАС України, тому суд першої інстанції зобов`язав позивача сплатити судовий збір, визначений в ухвалі судді від 13 січня 2025 року та подати клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача протягом десяти днів з моменту отримання вказано ухвали.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 13 січня 2025 року доставлено до електронного кабінету представника ОСОБА_1 - Пересоляка О. С. 13 січня 2025 року (а.с.14).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позову заяву повернуто позивачу, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується отримання представником позивача ухвали про залишення позовної заяви без руху13 січня 2025 року, тобто строк на виконання вимог такої закінчується 23 січня 2025 року. Так, з відстеження про відправлення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №057 вбачається, що представник позивача Пересоляк О. С. 21 січня 2025 року направив на поштовому відділенні АТ Укрпошта у м. Ужгород на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду рекомендований лист, тобто в межах 10-го строку, який отримано судом першої інстанції 28 січня 2025 року (а.с.17-23).

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для прийняття рішення щодо повернення адміністративного позову, оскільки позивачем належними доказами підтверджено виконання вимог, зазначених в ухвалі судді від 13 січня 2025 року в межах строку визначеного КАС України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи Белле проти Франції, Ільхан проти Туреччини, Пономарьов проти України, Щокін проти України тощо).

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов передчасного висновку.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з викладених вище мотивів.

Згідно з ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.242, 243, 246, 250, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №500/70/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.