Справа № 200/2900/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Справа№200/2900/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б.., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 19.04.2025 №130544 про застосування адміністративно-господарського штрафу винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті Черсуновим В.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він здійснює підприємницьку діяльність у сфері пасажирських перевезень. Для здійснення такої діяльності використовуються кілька транспортних засобів, зокрема мікроавтобуси марки Mercedes-Benz Sprinter, що належать позивачу або використовуються ним на праві оренди. У той же час, мікроавтобус Opel Movano, стосовно якого було складено акт перевірки та порушено справу, не використовується у підприємницькій діяльності, зокрема не задіяний у перевезеннях пасажирів на комерційній основі. Зазначений транспортний засіб є приватним і не використовувався для здійснення пасажирських перевезень. Водночас, інспектування цього автомобіля було здійснено представниками контролюючого органу за відсутності факту безпосереднього надання послуг з перевезення. На переконання позивача, єдиним "доказом" порушення є факт належності транспортного засобу особі, яка зареєстрована як фізичною особою-підприємцем з відповідним КВЕДом. Проте, на переконання позивача, такий факт сам по собі не може свідчити про здійснення перевезень без відповідних дозволів. На думку ОСОБА_1 , у діях водія та власника транспортного засобу відсутній склад правопорушення, оскільки транспортний засіб не використовувався у сфері пасажирських перевезень, а тому спірна постанова від 19.04.2025 №130544 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, позивач звернув увагу, що представники Укртрансбезпеки не повідомили водія про відеофіксацію перевірки.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів проводилась рейдова перевірка на а/д М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», 890 км. Відповідачем був зупинений транспортний засіб марки OPEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Означений транспортний засіб належить на праві власності позивачу та використовується ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності. На момент проведення перевірки було встановлено відсутність копії договору із замовником послуг та паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що не спростовано позивачем. У зв`язку з вищезазначеними порушеннями, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 064566 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2025, в якому зафіксовано відсутність на момент перевірки документів, визначених статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатами розгляду акту № АР 064566 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2025 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130544 від 10.04.2025. На переконання відповідача вказана постанова є правомірною, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою від 28 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду. Відкрив провадження в адміністративній справі за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови. Справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Витребував з Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови та всіх інших доказів, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення суду він діє

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований в якості фізичної особи- підприємця, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Основними видами діяльності позивача є: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в. і. у. (основний); 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.32 Надання послуг таксі.

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку № 001542 від 13.02.2025, 19.02.2025 проводилась рейдова перевірка на а/д М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», 890 км.

В ході перевірки був зупинений транспортний засіб марки OPEL, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб OPEL MOVANO номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

В ході перевірки встановлено відсутність у водія на момент перевірки копії договору із замовником послуг та паперової копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери інспекторів Відділу державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті. Судом встановлено, що в ході перевірки водієм транспортного засобу не було надано до перевірки договір із замовником послуг та паперову копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Крім того, водій транспортного засобу не надав можливості перевіряючим оглянути транспортний засіб.

У зв`язку з вищезазначеними порушеннями посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було складено акт № АР 064566 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2025, в якому зафіксовано відсутність на момент перевірки документів, визначених статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій зі змістом акту № АР 064566 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2025 був ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився.

Повідомленням № 21954/40/24-25 від 10.03.2025, направленим поштою 11.03.2025 рекомендованим повідомленням № 936, позивача було викликано для розгляду справи на 27.03.2025 з 9.00 до 11.00.

На адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на 10.04.2025.

Розгляд справи перенесено для додаткового вивчення матеріалів та відеозапису рейдової перевірки.

За результатами розгляду акту № АР 064566 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.02.2025 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130544 від 10.04.2025. У вказаному акті зазначено, що позивачем порушено приписи ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим на підставі абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000, 00 грн.

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятою - двадцятою статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

використовувати спеціалізовані автомобілі;

використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Стаття 39 Закону № 2344-ІІІ передбачає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (частина перша статті 39 вказаного Закону). Документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України (частина дев`ята статті 39 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ установлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), пунктами 20, 21 якого визначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт..

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку № 1567 установлено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Поряд з цим, за приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію.

Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Договір може бути укладений:

окремо на кожну послугу з визначенням часу та місця посадки пасажира (групи пасажирів), місця та орієнтовного часу прибуття, а також загального розміру оплати послуги;

на встановлений строк обслуговування з визначенням переліку обов`язків, що покладаються на автомобільного перевізника, автомобільного самозайнятого перевізника, виду оплати (подобова, погодинна та/або покілометрова) з можливим продовженням строку дії договору за домовленістю сторін.

Перевезення на замовлення також може здійснюватися за попередньою домовленістю між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та замовником послуги.

Як убачається з матеріалів справи, в ході перевірки встановлено відсутність у водія на момент перевірки, зокрема, копії договору із замовником послуг .

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах необхідно встановити, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення.

Щодо процедури реалізації Укртрансбезпекою своїх повноважень з притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, у разі ненадання всіх документів, визначених статтею 39 указаного Закону, які можуть підтвердити статус такого суб`єкта, а також притягнення за таке порушення власника транспортного засобу, суд зазначає таке.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що за відсутності документів, передбачених статтею 39 Закону № 2344-III (ліцензії, договору з замовником послуг), на підставі яких виконуються пасажирські перевезення транспортним засобом, що здійснюються на комерційній основі, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення, зазначених у статті 39 Закону № 2344-III документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 29 цього Закону автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Так, відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд констатує, що положення статті 60 згаданого Закону застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи суд виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка є сталою та послідовною і неодноразово зазначалась у постановах, зокрема, від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20, від 12 жовтня 2023 року у справі № 280/3520/22 та від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21.

Суд зазначає, що позивач, в розумінні вищевказаних приписів законодавства, є автомобільним перевізником.

Що стосується обов`язку контролюючого органу надати належні, достатні та беззаперечні докази на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги саме з перевезення пасажирів на замовлення, суд уважає за доцільне зазначити таке.

Як убачається з матеріалів справи, до висновку про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт (перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за відсутності у водія копії договору із замовником послуг) контролюючий орган дійшов з урахуванням акту рейдової перевірки від 19 лютого 2025 року. При цьому, ОСОБА_1 у позовній заяві наполягає, що транспортний засіб марки Opel Movano, стосовно якого було складено акт перевірки та порушено справу, не використовується у підприємницькій діяльності, зокрема не задіяний у перевезеннях пасажирів на комерційній основі. Зазначений транспортний засіб є приватним і не використовувався для здійснення пасажирських перевезень. Крім того, вказаний транспортний засіб було передано для особистого користування його знайомому.

Водночас, суд зауважує, що у зазначеному акті перевірки вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія та власника транспортного засобу. При цьому в акті перевірки відсутня інформація про пасажирів як замовників послуг. Також матеріали перевірки не містять пояснень пасажирів. Крім того, суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Суд звертає увагу, що згідно вимог КАС України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Вимогами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, варто зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник, у цій справі - відповідач, має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, задоволення позовних вимог за відсутності доказів їх безпідставності.

Із матеріалів перевірки, у тому числі і з долученого відеозапису із нагрудної камери інспектора, який проводив перевірку, інспектором не встановлено суми оплати за проїзд, не отримано пояснень у пасажирів, чи здійснювали або чи будуть вони здійснювати оплату за перевезення, та не долучено таких пояснень до матеріалів справи.

Тобто, суд констатує, що із матеріалів перевірки, неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умов такого перевезення, зокрема, інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення.

Варто також зауважити, що за приписами статті 6 Закону № 2344-ІІІ під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи контролюючого органу мають право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки.

Проте, із відеозапису з нагрудної камери інспектора неможливо встановити, що водій транспортного засобу перевозив пасажирів на комерційній основі.

Таким чином, суд, з урахуванням приписів статті 77 КАС України, приходить до висновку, що відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 19 лютого 2025 року на зазначеному транспортному засобі було надано послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення.

Суд звертає увагу, що такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21, від 14 грудня 2023 року у справі № 240/6269/23, від 12 червня 2024 року у справі № 140/2050/22.

Щодо відсутності на момент перевірки копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що ст. 35 Закону України Про дорожній рух визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Водночас, обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Як встановлено судом, відповідачем не доведено, що транспортний засіб Opel Movano використовувався для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому вимоги відповідача в даному випадку є необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови та позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови від 19.04.2025 №130544 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплаченого судового збору у розмірі 1211, 20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті - суб`єкта владних повноважень, яким приймалось оскаржуване рішення.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держром, 6 під., поверх 7б, ) про визнання протиправною та скасування постанови- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.04.2025 №130544 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 , винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) в Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Христофоров