Справа № 953/4720/25
Суддя: Вітюк Р. В.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4720/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув у м. Харків адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ТЦК), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить:

- скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 № 8945 від 30.04.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП;

- справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо відповідно до ст. 251 КУпАП), на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем взагалі не було зібрано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить як положенням КУпАП, так і Конституції України.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідачі правом на подання відзиву та будь-яких інших документів не скористалися.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 02.06.2025 поновив строк на оскарження постанови, відкрив позовне провадження в адміністративній справі, призначив її до розгляд на 12.06.2025, встановив відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Також суд витребував з ТЦК належним чином завірені копії документів, які передували та/або були підставою складення оскаржуваної постанови і роз`яснив відповідачу обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення у відповідній категорії справ та наслідки неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, також зобов`язував ТЦК зареєструвати електронний кабінет у ЄСІТС.

У судове засідання 12.06.2025 з`явився позивач. У зв`язку з неявкою відповідачів, відсутністю доказів належного повідомлення відповідача ТЦК, та не наданням документів останнім, які витребував суд, засідання було відкладено до 03.07.2025. Також суд повторно витребував з ТЦК належним чином завірені копії документів, які передували та/або були підставою складення оскаржуваної постанови і роз`яснено відповідачу щодо обов`язку доказування правомірності свого рішення у відповідній категорії справ та наслідки неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин.

03.07.2025 у судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача 03.07.2025 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, також вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, ТЦК витребовуваних документів також не надав. Про дату, час та місце відповідачі повідомлені належним чином та обізнані про судове провадження. ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав судову кореспонденцію, що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ухвали від 02.06.2025 та 12.06.2025, судових повісток та позовної заяви з додатками (доставлено 02.06.2025, 04.06.2025 та 12.06.2025 відповідно); ТЦК про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали та судової повістки засобами поштового зв`язку, поштове відправлення повернулося до суду з відміткою: "отримано 26.06.2025". Тобто відповідачі обізнані про судове провадження та належним чином повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового засідання, відсутність від них клопотань про неможливість розгляду справи, заяву представника позивача, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Фіксування судового засідання не здійснювалось, у зв`язку з неявкою учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до довідки районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 18806 від 27.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 27.11.2024 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_6 . ВЛК пройдено, протокол № 253 від 27.11.2024 та направлено на погодження в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

30.04.2025 начальник ТЦК ухвалив постанову № 8945, відповідно до якої 30.04.2025 о 10 год. 00 хв. за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 14.10.2024 року було направлено повістку № 669194 на 11:00 годин 25.10.2024, для уточнення даних, але ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 25.10.2024 не з`явився. Своєю бездіяльністю громадянин порушив абзац 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абзац 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, абзац 2 частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 3 періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 № 303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП не виявлено, обставиною, що пом`якшує відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП є щире розкаяння громадянина. Начальник ТЦК ухвалив накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно, диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні: (І) відмітки про отримання особою відправлення; (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Представник заявника зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення та вказує, що відповідачем взагалі не були зібрані такі.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази надсилання повістки, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо), зокрема, дотримання пункту 41 Порядку, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення з однією з таких відміток: про отримання особою відправлення; про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку. Однак жодного доказу щодо надсилання відповідного оповіщення позивачу (поштове повідомлення про вручення) та, відповідно, належного оповіщення позивача відповідачі не надали, що виключає можливість встановлення відповідного факту. Натомість позивач вказує на відсутність доказів. Суд також виходить з того, що у разі не оповіщення або ж повернення відповідного відправлення через невручення, указана обставина не може бути підтверджена жодним доказом зі сторони позивача, а тому обставину належного оповіщення має доводити саме відповідач.

За таких обставин, суд, з урахуванням положень пункту 4 частини третьої статті 2, частини другої статті 77 та частини четвертої статті 159 КАС України вважає, що доводи позивача щодо відсутності доказів, зокрема, його належного оповіщення про необхідність з`явитись до ТЦК є обґрунтованими, а відповідачі доказів на спростування наведеного не надали. Неподання останніми відзиву на позов без поважних причин та доказів на спростування обставин, наведених у позові, у цьому випадку кваліфікується як визнання позову.

Отже, позов заявлений до ТЦК є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Водночас вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_9 не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана постанова ухвалена начальником ТЦК. Жодних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_9 фактично не пред`явлено.

При цьому суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Такої ж практики притримується Другий апеляційний адміністративний суд (постанова від 03.02.2025 у справі № 638/22555/24). А тому суд вважає, що саме ТЦК є належним відповідачем.

Висновки за результатами розгляду заяви

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати

Суд вирішує питання щодо судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 77, 243 246, 139, 250, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 8945 від 30.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити.

В частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_10 відмовити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Роман ВІТЮК