Справа № 520/7489/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 р. №520/7489/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича (вул. Університетська, буд. 33, офіс 7,м.Харків,61003), третя особа: Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (вул. Алмазова генерала, буд. 4а,м. Київ,01601, ), про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича від 21.03.2025 р. про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №77589222.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича від 21.03.2025 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №77589222 суперечить частині дев`ятій статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки приватний виконавець поклав обов`язок по сплаті по 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим листом окремо на кожного із чотирьох солідарних боржників за виконавчим документом, що свідчить про стягнення такої основної винагороди у чотирьохкратному розмірі. Вказані обставини слугували підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 29.04.2025 відкрито провадження у справі, з урахуванням приписів ст.287 КАС України та зобов`язано відповідача разом з відзивом на позовну заяву надати до суду належним чином засвідчені копії ВП №77589222 в частині, що стосуються предмету спору, а також докази направлення/вручення позивачу копії постанови від 21.03.2025 р. про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №77589222.

Відповідач до судового засідання, призначеного на 14.05.2025, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, із заявами про відкладення розгляду справи чи надання додаткового часу для надання витребуваних судом документів до суду не звертався.

Представник третьої особи своїм правом на надання пояснень не скористався.

У судовому засіданні 14.05.2025 суд, у зв`язку з неявкою обох сторін, перейшов в письмове провадження.Ухвалою суду від 20.05.2025 поновлено судовий розгляд в адміністративній справі № 520/7489/25, витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича разом з відзивом на позовну заяву, засвідчені копії ВП №77589222 в частині, що стосуються предмету спору; детальні документально підтверджені письмові пояснення щодо обставин відкриття виконавчих приводжень та стягнення основної винагороди на користь приватного виконавця з інших боржників, які визначені у наказі Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 № 905/572/24.

Відповідач через функціонал "Електронний суд" 27.05.2025 надав до суду копії матеріалів виконавчих проваджень щодо стягнення основної винагороди на користь приватного виконавця з інших боржників, які визначені у наказі Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 № 905/572/24.

У період з 17.06.2025 по 23.06.2025 включно суддя Мороко А.С. перебувала на лікарняному.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Наказом Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі № 905/575/24 на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2024 у справі № 905/572/24 вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідлайф», Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВ-Агро», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 40 912 444 (сорок мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 93 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 10 420 769 (десять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 53 коп.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. із декількома заявами про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 17.09.2024 у справі № 905/572/24, зокрема:

1) у заяві за вх. № 2379 стягувач просив стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВ-Агро» заборгованість за кредитом у розмірі 40 912 444 (сорок мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 93 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 10 420 769 (десять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 53 коп. Стягувач також зазначив, що за договором застави транспортного засобу від 02.03.2021 в заставі АТ «Райффайзен Банк» перебуває транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 150, 2019 р.в., який належить на праві власності боржнику. Фактично майно знаходиться за адресою проживання його користувача - ОСОБА_1 у м. Харків. На виконання вищезазначеного наказу Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі № 905/575/24 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито ВП № 77590442, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження від 21.03.20255; про стягнення з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «СКВ-Агро») від 21.03.2025 основної винагороди у розмірі 5133321,45 грн. ( яка розрахована як 10% з із повної суми заборгованості;

2) у заяві за вх. № 2374 стягувач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 40 912 444 (сорок мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 93 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 10 420 769 (десять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 53 коп. Стягувач також зазначив, що за договором застави транспортного засобу № 12/3-КБ/1584 від 11.09.2017 в заставі АТ «Райффайзен Банк» перебуває транспортний засіб марки LEXUS, модель LX 570, 212 р.в., який належить на праві власності боржнику. Крім того, за іпотечним договором № 12/3-КБ/3970 від 18.06.2020 в іпотеці АТ «Райффайзен Банк» перебуває нерухоме майно (житловий будинок, земельні ділянки). На виконання вищезазначеного наказу Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі № 905/575/24 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито ВП № 77589704, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження від 21.03.20255; про стягнення з боржника ( ОСОБА_2 ) від 21.03.2025 основної винагороди у розмірі 5133321,45 грн. ( яка розрахована як 10% з із повної суми заборгованості;

3) у заяві за вх. № 2376 стягувач просив стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» заборгованість за кредитом у розмірі 40 912 444 (сорок мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 93 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 10 420 769 (десять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 53 коп. На виконання вищезазначеного наказу Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі № 905/575/24 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито ВП № 77590159, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження від 21.03.20255; про стягнення з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф».) від 21.03.2025 основної винагороди у розмірі 5133321,45 грн. ( яка розрахована як 10% з із повної суми заборгованості);

4) у заяві від 21.03.2025 стягувач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 40 912 444 (сорок мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 93 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 10 420 769 (десять мільйонів чотириста двадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 53 коп. Стягувач також зазначив, що за іпотечним договором № 12/3-кб/3853 від 24.04.2020 в іпотеці АТ «Райффайзен Банк» перебуває нерухоме майно (житловий будинок, земельна ділянка). На виконання вищезазначеного наказу Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі № 905/575/24 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито ВП № 77589222, прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження від 21.03.20255; про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) від 21.03.2025 основної винагороди у розмірі 5133321,45 грн. (яка розрахована як 10% з із повної суми заборгованості).

Позивач, не погоджуючись зі змістом оскаржуваної постанови про стягнення з нього основної винагороди з підстав того, що приватний виконавець поклав обов`язок зі сплаті по 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню з чотирьох боржників, що суперечить частині дев`ятій статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

В силу вимог ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.2 ст.2 Закону №1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 ст.26 Закону №1404-VIII, передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За приписами ч.3 ст. 45 Закону №1404-VIII, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII " Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII, винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно п. 7 ст. 31 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За приписами п. 9 ст. 31 Закону №1403-VIII, солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

На виконання статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

За приписами п. 12 Порядку № 643, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, аналіз статті 31 Закону №1403-VIII, свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня, 27 квітня, 03 червня та 26 серпня 2021 року у справах №160/5321/20, №580/3444/20, №640/17286/20, №380/6503/20.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зрештою необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня, 08 липня та 24 грудня у справах №160/5321/20, №360/2855/20, №200/3149/21-а.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі наказу) у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, відповідно до наведеної норми, на стороні боржників може утворюватись солідарна множинність, і кредитор має право пред`явити вимогу: 1) до всіх співборжників разом; 2) до кожного з них повністю, 3) до кожного з них в частині боргу.

У найбільш загальному вигляді солідарність (від латинського solidas - повний, цілий) на боці відповідачів - обов`язок кожного відносно виконання зобов`язання в цілому (неподільність боргу). При цьому, не може відбуватись помножування самого предмета зобов`язання, в тому сенсі, щоб кожний боржник вчинив виконання в цілому.

Тому, незважаючи на те, що при солідарному стягненні за рішенням суду з кількох боржників разом розмір боргу щодо кожного з них відповідає повній сумі стягнення, зазначеній у виконавчому документі, зобов`язання припиняється по факту отримання кредитором повної суми стягнення, а не внаслідок виплати заборгованості кредитору в повній сумі кожним боржником самостійно.

Згідно з ч. 5 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (зі змінами внесеними постановою від 16.12.2015 року № 2) визначено, якщо кілька відповідачів, до яких було пред`явлено вимогу, солідарно відповідають за зобов`язанням, господарським судом на кожного з боржників видається окремий наказ, який має містити застереження про те, що стягнення є солідарним (частина друга статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Слід зазначити, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають одночасного існування виконавчого провадження та виконання згідно одного виконавчого документу одночасно щодо декількох боржників, адже в розумінні ч. 1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Як зазначено судом вище, матеріалами справи встановлено, що господарським судом видано чотири накази про стягнення солідарного боргу щодо кожного боржника окремо та відповідно приватним виконавцем відкрито чотири виконавчих провадження.

Також матеріалами справи підтверджено, що приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович у межах ВП № 77589222 щодо боржника ОСОБА_1 21.03.2025 прийняв постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 5133321,45 грн. (яка становить 10% з із всієї суми заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з чотирьох боржників).

Як вбачається з вищезазначених норм законодавства про виконавче провадження, солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Отже, з урахуванням права стягувача звертати до примусового виконання одночасно декілька виконавчих документів щодо кожного з солідарних боржників, а також обов`язок приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження винести постанову про стягнення основної винагороди, визначивши її розмір відповідно до вимог законодавства у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню, суд приходить до висновку, що відповідач не мав іншого механізму для визначення основної винагороди, саме за обставин існування солідарного боргу.

Суд враховує позицію Верховного суду, зазначену у постанові від 26.10.2023 у справі № 640/20265/19, в якій суд зауважив, що у разі коли одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець правильно визначив розмір основної винагороди і постанова про її стягнення є правомірною, то така постанова сама по собі не свідчить про протиправне втручання у права боржника. Надалі питання про незаконність втручання у його права з боку приватного виконавця може постати у разі стягнення основної винагороди за відсутності фактичного виконання рішення суду або у більшій сумі, ніж належить, тощо. У такому разі належним способом захисту порушеного права буде оскарження цих дій (рішень) приватного виконавця.

У даному випадку, враховуючи що боржники в зазначених виконавчих провадженнях, зокрема і позивач у спірному, несуть солідарний обов`язок зі сплати боргу (а отже борг може бути погашений повністю одним боржником або частково кожним із боржників, що буде свідчити про повне виконання зобов`язання), приватний виконавець на даному етапі виконання наказу господарського суду не мав можливості виділити частину із солідарного (неподільного) боргу, що підлягає сплаті, для визначення суми основної винагороди.

Підсумовуючи, суд зазначає, що наразі чинне законодавство передбачає, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від фактично стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі та за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є його винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення тастягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

В спірних правовідносинах постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця прийнята разом з постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому, виконавче провадження ще триває, а постанова про стягнення основної винагороди не звернута до примусового виконання.

Отже, постанова про стягнення з боржника основної винагороди може бути оскаржена лише у разі її фактичного стягнення після закінчення виконавчих дій, передбачених законом. До моменту закінчення виконавчого провадження та звернення її до примусового виконання постанова про стягнення основної винагороди не порушує права та інтереси позивача, оскільки нею визначається розмір та порядок стягнення основної винагороди, яка підлягає стягненню у разі забезпечення виконавцем повного виконання рішення пропорційно до розміру фактично стягнутої суми.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування спірної постанови від 21.03.2025 по ВП № 77589222.

Згідно з частинами 1- статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича (вул. Університетська, буд. 33, офіс 7, м.Харків, 61003), третя особа: Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (вул. Алмазова генерала, буд. 4а, м. Київ ,01601, ), про визнання визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко