Справа № 240/25757/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/25757/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дії та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.11.2024 №24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 29.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". ГУ ПФУ у Волинській області за принципом екстериторіальності розглянув заяву позивача і відмовив їй у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивач стверджує, що має пільги по виходу на пенсію,відповідний вік та стаж, а тому вважає відмову відповідача протиправною та такою, що суперечать чинному законодавству.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ПФУ в Житомирській області подав до суду відзив, у якому повністю заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки підтверджений період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 02 роки 11 місяців 23 дні. До періодів постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період з 08.11.1989 по 03.01.1990 згідно акту сусідів від 25.10.2024, оскільки встановлення факту проживання на підставі акту за свідченням свідків, не передбачено чинним законодавством.

Щодо зарахування до періодів постійного проживання часу перебування у післяпологовій відпустці з 08.11.1989 по 03.01.1990, на підставі архівної довідки виданої Житомирським державним університетом імені Івана Франка від 17.10.2024 № 225-М-393-2024/2024 та довідки КНП Коростенська ЦМЛ КМР від 15.11.2024, яка відсутня в електронній пенсійній справі на дату подачі заяви неможливо врахувати, оскільки такі довідки не передбачені абз. 5,6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1 щодо визначення факту проживання на забрудненій території.

Щодо періоду перебування на канікулах з 12.07.1990 по 01.09.1990, то така інформація відсутня в довідці, виданій начвчальним закладом.

Предстваник ГУ ПФУ у Волинській області подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих же підстав, вказуючи, що позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення менше, ніж 3 роки, а саме 02 роки 11 місяців 23 дні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.03.1994, у зв`язку з чим звернулася 29.10.2024 до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області за результатами розгляду заяви позивача прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 05.11.2024 №24, в якому зазначено, що період постійного проживання (постійної роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 02 роки 11 місяців 23 дні.

Зазначено, що період постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 09.11.1989 по 02.01.1990, яке підтверджено актом про проживання від 25.10.2024, не може бути зараховано до періоду проживання на забрудненій території. Відповідно до постанови №22-1 від 25.11.2005 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, акт про проживання у вказаному переліку відсутній.

Заявниці рекомендовано подати підтверджуючі документи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 08.11.2024 повідомило позивачу про причини відмови в призначенні пенсії.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою ГУ ПФУ у Волинській області та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з цим позовом

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з положеннямистатті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 45 Закону №1058-ІVпенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Довідкою відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради про період проживання на території, яка згідно постанови КМУ №106 від 23.07.1991, віднесена до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона) від 07.10.2024 №2603, підтверджено, що позивач в період з 26.04.1986 по 29.08.1987 проживала та була зареєстрована в с.Шатрище Коростенського району, з 13.05.1991 - постійно зареєстрована і проживає в с.Шатрище Коростенського району по даний час.

Указаний населений пункт відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, у позивача наявна початкова величина (3 роки).

Щодо проживання або відпрацювання позивачем у цій зоні радіоактивного забруднення не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року, суд зазначає наступне.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ у Волинській області звертає увагу на те, що позивач з 01.09.1987 по 30.01.1992 навчалася на денній формі у Житомирському державному педагогічному університеті ім. І. Франка, 3 12.07.1990 була переведена на ІV курс заочної форми навчання, що, на його думку, нівелює факт проживання (роботи) позивача протягом вказаного періоду на території зони гарантованого добровільного відселення.

Суд частково погоджується з таким твердженням, оскільки за загальним правилом місце постійного проживання особи нерозривно пов`язане з місцем її постійного навчання або роботи.

Проте суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є приналежність особи до потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) на території зони, що зазнала радіоактивного забруднення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 (адміністративне провадження № К/9901/45843/18) та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 (адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18).

Крім того, у постановах від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 (провадження № К/990/40765/23), від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 (адміністративне провадження № К/990/11776/23), від 02.10.2024 у справі № 500/551/23 (адміністративне провадження № К/990/28639/23) Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.

Як вказує позивач, під час навчання у Житомирському державному педагогічному університеті ім. І. Франка вона перебувала на стаціонарному лікуванні в акушерсько-гінекологічному відділенні КНП "Коростенська ЦМЛ КМР" 3 08.11.1989 по 15.11.1989 з приводу пологів, у зв`язку з чим їй була надана післяпологова відпустка з 08.11.1989 по 03.01.1990. З 12.07.1990 вона була переведена на ІV курс заочної форми навчання у зв`язку з сімейними обставинами. Таким чином, у період з 08.11.1989 по 03.01.1990 позивач фактично проживала разом з батьками у селі Шатрище Коростенського району Житомирської області без реєстрації.

Вказана обставина повністю підтверджується в матеріалах справи Архівною довідкою Житомирського державного університету імені Івана Франка та довідкою КНП "Коростенська ЦМЛ КМР" від 15.11.2024.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд враховує, що село Шатрище Коростенського району Житомирської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Таким чином, документально підтверджений період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить понад три роки.

Водночас, вирішуючи питання про належний спосіб захисту (відновлення) порушених прав позивача, суд враховує, що права позивача були порушення саме шляхом прийняття спірного рішення про відмову в призначенні пенсії від 05.11.2024 №24.

При цьому, в ході розгляду справи суд встановив наявність документально підтверджених відомостей про проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом періоду, що дає право на зниження пенсійного віку, а тому суд приходить до висновку, що для забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача слід на підставі пункту 10 частини другої статті 245 КАС України ухвалити судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від від 05.11.2024 №24.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком відповідно достатті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 29.10.2024, суд зазначає таке.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноаження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз нормКодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії щодо самостійного розрахунку стажу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2024 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно достатті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до положень частини другоїстатті 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43603, ) про визнання протиправними дії та скасування рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.11.2024 №24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнвань Головного управіння Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнвань Головного управіння Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

03.07.25