Справа № 500/738/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/738/25 пров. № А/857/13595/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О. І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в справі № 500/738/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення 20 березня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 20 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов`язання здійснити такий перерахунок та виплату пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №01 від 28.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити з 21.01.2025 ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058. До заяви про призначення пенсії була додана заява від 01.08.2017 матері ОСОБА_1 (позивачки) про згоду на призначення пенсії батьку ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_1 обрала отримувачем дострокової пенсії батька ОСОБА_2 . Тобто, мати не претендувала на пенсію як мати інваліда з дитинства та дала свою згоду на призначення такої пенсії її чоловіку, у зв`язку з тим, що вона даним правом не скористалась.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, в тому числі електронної справи, ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.1995 (а.с. 5 зворот).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0003054 від 16.04.2013 ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи (а.с. 7 зворот).

Відповідно до медичного висновку №5 від 14.04.2004, опікуном ОСОБА_3 , особи з інвалідністю з дитинства ІІ групи, визнано батька - ОСОБА_2 (а.с. 8).

11.06.2017 ОСОБА_2 була достроково призначена пенсія відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку отримував впродовж 3 років 9 місяців 24 днів (з 11.06.2017 по 03.04.2021).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.04.2021 виданим Васильківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с. 10).

У зв`язку із досягненням 50 річного віку, позивачка 21.01.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення №01 від 28.01.2025 про відмову в призначені пенсії, з тієї підстави, що батькові дитини з інвалідністю вже призначена пенсія по інвалідності за віком згідно із Законом №1058-IV. Батько дитини одержував пенсію впродовж 3 років 9 місяців 24 днів (з 11.06.2017 по 03.04.2021), тому мати дитини матиме право на одержання дострокової пенсії із зниженням пенсійного віку на 1 рік 2 місяці 6 днів (5 років - 3 роки 9 місяців 24 дні). В ході розгляду документів до страхового стажу позивачки враховано всі періоди трудової діяльності згідно наданих документів. Вік заявниці на момент звернення до пенсійного органу - 50 років, страховий стаж особи становить 20 років 8 місяців 3 дні (а.с. 9).

Вважаючи вказане рішення пенсійного органу протиправним, позивачка звернулась до суду з позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років (абз.2 п.3 ч.1 ст. 115 Закону № 1058-IV)

Таким чином, за змістом пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV дострокова пенсія за віком призначається лише одному з батьків за вибором матері (в разі її відсутності - батьку) у випадку досягнення встановленого віку та наявності відповідного страхового стажу.

Колегія суддів зазначає, що матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей. Водночас батько може здійснити таке право також й у випадку відсутності матері.

Водночас одночасно реалізувати право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV має лише один з батьків.

Дійсно, ОСОБА_2 з 11.06.2017 року була достроково призначена пенсія відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку отримував впродовж 3 років 9 місяців 24 днів, до своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.04.2021 виданим Васильківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.

При цьому сама позивачка не використала своє право на призначення такого виду пенсії, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на момент звернення за призначенням дострокової пенсії за віком, батько дитини позивачки, якому було достроково призначена пенсія відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV, вже не перебував на пенсійному забезпеченні, у зв`язку із смертю.

Відтак, враховуючи, що позивачка є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , яка здійснювала її виховання, досягла 50-річного віку та має страховий стаж не менше 20 років, та беручи до уваги факт смерті батька дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка має право на призначення дострокової пенсії за віком як матір особи з інвалідністю з дитинства згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в справі № 500/738/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 02 липня 2025 року.