Справа № 320/38211/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року справа №320/38211/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не розгляді запиту ОСОБА_1 від 02.06.2023 року та не наданні зазначених у запиті документів;

2) стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в сумі 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю суб?єкта владних повноважень, яка полягає у не розгляді запиту ОСОБА_1 від 02.06.2023 року та не наданні зазначених у запиті документів;

3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути, надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 02.06.2023 року та надати йому зазначені у запиті документи, а саме:

- копію витягу із наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини;

- копії актів медичних оглядів, постанову (довідка) ВЛК про придатність до військової служби за станом здоров?я ОСОБА_1 , інші медичні документи згідно яких ОСОБА_1 прийнято рішення/постанова військово-лікарської комісії відповідно до свідоцтва про хворобу №1189/зв, від 11 квітня 2023 року;

- оригінал витягу із журналу бойових дій за весь період участі у бойових діях ОСОБА_2 ;

- оригінал довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні обороноздатності держави;

- оригінал довідки за формою згідно з додатком 6, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №413 Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

- оригінали службової та медичної характеристик відносно ОСОБА_1 ;

- копію акта службового розслідування, щодо обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- оригінал довідки згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську комісію, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- копії речового та грошового атестатів, довідку про грошове забезпечення за останні 6 місяців, картку особового рахунку ОСОБА_1 із зазначенням нарахувань та виплат за увесь період служби у тому числі виплат при звільненні;

- оригінал довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та абзацу восьмого пункту 7 Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами), з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносно ОСОБА_1 ;

- копії наказів командира Військової частини НОМЕР_1 та рапортів командирів підрозділів про здійснення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 у тому числі додаткової грошової винагороди в сумі до 100000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він звернувся до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати документи, які стосуються проходження ним військової служби, проте відповідач не розглянув відповідний запит та не надав позивачу запитувані ним документи, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням Діловодство спеціалізованого суду.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення копії позовної заяви з додатками.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Київським РУ ГУ МВС України в місті Києві 18.04.2001.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 25.05.2023 №158 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про отримання інформації та документів, у якому просив надати завірені копії та оригінали наступних документів:

- копію витягу із наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини;

- копії актів медичних оглядів, постанову (довідка) ВЛК про придатність до військової служби за станом здоров?я ОСОБА_1 , інші медичні документи згідно яких ОСОБА_1 прийнято рішення/постанова військово-лікарської комісії відповідно до свідоцтва про хворобу №1189/зв, від 11 квітня 2023 року;

- оригінал витягу із журналу бойових дій за весь період участі у бойових діях ОСОБА_2 ;

- оригінал довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні обороноздатності держави;

- оригінал довідки за формою згідно з додатком 6, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №413 Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

- оригінали службової та медичної характеристик відносно ОСОБА_1 ;

- копію акта службового розслідування, щодо обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування за фактом травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- оригінал довідки згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську комісію, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 у грудні 2022 року;

- копії речового та грошового атестатів, довідку про грошове забезпечення за останні 6 місяців, картку особового рахунку ОСОБА_1 із зазначенням нарахувань та виплат за увесь період служби у тому числі виплат при звільненні;

- оригінал довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та абзацу восьмого пункту 7 Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами), з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносно ОСОБА_1 ;

- копії наказів командира Військової частини НОМЕР_1 та рапортів командирів підрозділів про здійснення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 у тому числі додаткової грошової винагороди в сумі до 100000 грн.

Рекомендована поштова кореспонденція з вказаним запитом була направлена на адресу відповідача та отримана ним 07.06.2023, про що свідчить інформація з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта".

Відповідач відповіді на запит позивача не надав.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненадання відповідної інформації, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону №2939-VI).

Згідно з частиною першою статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий повинен бути повним, достовірним та точним або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених Законом №2939-VI.

При цьому, розпорядник інформації повинен надати таку відповідь на запит у строк, встановлений ст.20 Закону №2939-VI.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів розгляду відповідачем запиту позивача та надання за результатами його розгляду мотивованої відповіді на запит, що свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень вимог Закону №2939-VI.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду запиту позивача від 02.06.2023.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути, надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 02.06.2023 року та надати йому зазначені у запиті документи суд зазначає таке.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом четвертим частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як було вказано вище, відповідач не здійснив розгляд запиту позивача та не надав на нього жодної відповіді.

Таким чином, оскільки поданий позивачем запит не був розглянутий відповідачем по суті, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути запит ОСОБА_1 про отримання (надання) інформації та документів від 02.06.2023 та надати на нього відповідь.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 100000,00 грн. завданої моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З викладеного випливає, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Тобто моральна шкода, як і будь-яка інша позовна вимога, є предметом доказування, а тому обов`язок доказування моральної шкоди покладається саме на ту сторону, яка просить про її стягнення.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 у справі № 822/3180/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 90425178) та від 04.03.2020 у справі № 815/2215/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88027776).

При цьому Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі № 815/2215/15 зазначив, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач стверджує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач як військовослужбовець позбавлений можливості реалізувати свої права, свободи та законні інтереси в частині отримання соціальних пільг та інших страхових виплат.

Через бездіяльність відповідача позивач перебуває у тривалому психічному напруженні, стані нервозності та глибокому та тривалому відчутті приниження та несправедливості.

При цьому позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виникнення у нього зазначених розладів здоров`я з огляду на ненадання відповідачем відповіді на його запит, зокрема, доказів звернення до медичних установ та довідок з них з відповідними діагнозами, виписки з історії хвороби тощо.

Фактично, доводи позивача зводяться виключно до тверджень про заподіяння йому відповідачем моральних страждань, однак жодного доказу в обґрунтування цих тверджень позивачка не надає.

На переконання суду не є достатнім лише тверджень позивача про завдання йому моральної шкоди для задоволення відповідної вимоги. Позивач обов`язково має надати суду докази наявності заподіяної йому відповідачем моральної шкоди, а також обґрунтувати її розмір, оскільки у протилежному випадку існує загроза заявлення позивачами безпідставних та необґрунтованих вимог про стягнення моральної шкоди лише з посиланням на допущення відповідачем протиправної бездіяльності, та без надання доказів завдання такою бездіяльністю втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань.

Наведене, у свою чергу, суперечитиме положенням частини першої статті 77 КАС України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому суд зауважує, що згідно з частиною другою цієї ж статті на відповідача лише покладено обов`язок по доведенню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, а тому саме позивач має довести суду факт заподіяння йому моральної шкоди поведінкою відповідача.

Суд також звертає увагу позивача на положення частини першої статті 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Засади змагальності покладають на позивача обов`язок довести суду правомірність вимог, викладених у позовній заяві, зокрема, у даному випадку, щодо заподіяння моральної шкоди.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачкою, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відсутні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 про отримання (надання) інформації та документів від 02.06.2023.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути запит ОСОБА_1 про отримання (надання) інформації та документів від 02.06.2023 та надати на нього відповідь.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.