Справа № 640/16323/19
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Василенка Я.М., Штульман І.В.,

за участі секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,

представника відповідача Гладун А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у місті Києві (правонаступник - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)) (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати неправомірним та скасувати пункт 3 наказу в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві Равлюка А.Г. від 24 липня 2019 року № 906/8, яким відсторонено головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1 від посадових обов`язків;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час відсторонення від посадових обов`язків, а саме з 24 липня 2019 року до моменту вирішення справи по суті.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Також постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року замінено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Києві).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року.

09 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року у справі № 640/16323/19, в якій просив суд:

- рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року в адміністративній справі № 640/16323/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (правонаступник - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 послався на те, що 14 липня 2022 року йому стало відомо про нововиявлену обставину, а саме: наявність у журналі реєстрації дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції у м. Києві запису під номером 37 від 23 липня 2019 року, з якого випливає, що підставою для відкриття дисциплінарного провадження проти нього слугувало клопотання за вх. № 2/39/9411. Стверджував, що в оскаржуваному наказі № 906/8 від 24 липня 2019 року підставою зазначено зовсім інший документ, а саме: доповідну записку начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції ОСОБА_2 № 2/36/9411. На його думку, між цими документами існує різниця, оскільки згідно з частиною третьою статті 63 Закону України «Про державну службу» ініціювати дисциплінарне провадження мав право виключно його безпосередній керівник, яким ОСОБА_2 не є. Наголосив, що на момент первинного розгляду справи він не мав доступу до вказаного журналу та отримав копії відповідних сторінок лише у липні 2022 року у відповідь на запит на публічну інформацію. Ця обставина є істотною для справи, була йому невідомою на момент розгляду спору по суті, не могла бути встановлена судом першої чи апеляційної інстанції та прямо впливає на законність і обґрунтованість рішення суду від 02 листопада 2020 року.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ справа передана на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини не відповідають критеріям нововиявленості, визначеним пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України. Відповідне клопотання № 2/39/9411, яке позивач вважає нововиявленим доказом, було складене ще 23 липня 2019 року, а отже існувало на час розгляду справи по суті. Позивач не довів об`єктивної неможливості отримати цю інформацію раніше, зокрема, не надав доказів того, що доступ до журналу реєстрації дисциплінарних справ був для нього закритим або обмеженим. Навпаки, ОСОБА_1 звернувся із запитом до ЦМУ МО (м. Київ) лише в липні 2022 року, тобто майже через два роки після ухвалення остаточного рішення у справі. Крім того, аналогічні фактичні обставини вже були предметом дослідження в справі № 640/31738/20 і не можуть повторно кваліфікуватися як нововиявлені. Отже, заявник мав як можливість, так і обов`язок повідомити про зазначені обставини вчасно, але цього не зробив. У зв`язку з цим заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визнана необґрунтованою, а підстав для її задоволення не встановлено.

Позивач не погодився з цим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу надіслати до суду першої інстанції для продовження розгляду його заяви, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи. Вважає, що судом першої інстанції було неправильно оцінено характер і значення поданих доказів, зокрема засвідчених копій аркушів журналу реєстрації дисциплінарних справ, які містять запис про клопотання № 2/39/9411. Ця обставина свідчить про підміну підстави видання наказу про його відсторонення та спростовує доводи відповідача, викладені в оскарженому рішенні. Саме цей запис став йому відомий лише 14 липня 2022 року на підставі відповіді на запит у порядку доступу до публічної інформації, а тому є нововиявленою обставиною, яка не могла бути встановлена раніше. Крім того, заявник вказує на низку процесуальних порушень: невідповідне формулювання окремих частин ухвали, порушення при автоматизованому розподілі справи судді Горобцовій Я.В., а також суперечності між вступною, описовою і резолютивною частинами судового рішення. У сукупності ці обставини підтверджують передчасність і необґрунтованість висновку про відмову в задоволенні заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав ухвалу суду та зазначив, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, повно й всебічно дослідив обставини справи, а доводи апелянта є безпідставними. Відповідач наголосив, що наведені ОСОБА_1 так звані нововиявлені обставини, зокрема інформація з журналу реєстрації дисциплінарних справ, не є новими в юридичному сенсі, оскільки об`єктивно існували ще на момент розгляду справи по суті, і сам позивач мав можливість отримати ці дані раніше. Позивач не довів, що в нього був відсутній доступ до відповідної інформації або що її було приховано. Крім того, ті ж самі обставини вже були предметом аналізу суду у справі № 640/31738/20, що остаточно підтверджує відсутність підстав для визнання їх нововиявленими.

Позивач (заявник), будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь позивача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для відмови у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова або ухвалу суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною другою статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

За частиною четвертою статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 26 червня 2019 року у справі № 493/410/15-а, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При цьому «істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Тобто нововиявленою обставиною є фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином доведені та засвідчені.

Згідно з висновками Верховного Суду України у постанові від 10 липня 2017 року у справі № 760/12617/15-ц та Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2018 року у справі № 910/15628/16, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставина, на яку посилається заявник як на нововиявлену, не відповідає критеріям, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, а відтак не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Запис у журналі реєстрації дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 23 липня 2019 року за № 2/39/9411 об`єктивно існував на час розгляду справи по суті і не є новою в розумінні закону.

Апелянтом не надано жодних доказів того, що він не мав і не міг мати доступу до відповідної інформації раніше.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення принципу змагальності є безпідставними, оскільки доступ до відповідної інформації не був об`єктивно обмежений, а своєчасне звернення за нею було можливим у межах першого розгляду справи.

Таким чином, право на захист не було порушено, а твердження апелянта не підтверджуються жодними належними доказами.

Навпаки, як встановлено матеріалами справи, з відповідним запитом про надання зазначених документів він звернувся лише в липні 2022 року, тобто майже через два роки після винесення остаточного рішення у справі.

Факт того, що заявник не проявив належної процесуальної ініціативи упродовж такого тривалого часу, попри можливість своєчасного отримання відомостей, свідчить про недобросовісне користування своїми правами. Це виключає можливість визнання відповідної обставини нововиявленою у розумінні статті 361 КАС України.

Доводи апелянта про те, що нововиявлена обставина спростовує підставу наказу про відсторонення, не враховують правову сутність нововиявлених обставин як юридичних фактів, які не лише були невідомі, але й об`єктивно не могли бути відомими. При цьому, зміна тлумачення або оцінка вже наявних документів, навіть якщо вони отримані пізніше, не перетворює такі обставини на нововиявлені.

Крім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, аналогічні обставини були предметом дослідження у межах адміністративної справи № 640/31738/20, що виключає їх повторну оцінку як нововиявлених.

Так, в межах цієї справи встановлено, що наказ від 24 липня 2019 року № 906/8 про відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 був прийнятий з посиланням на доповідну записку № 2/39/9411, однак з листа відповідача вбачається, що документ із такими реєстраційними даними в системах обліку не зафіксований.

Попри це, суд дійшов висновку, що зазначене не впливає на правомірність самого наказу про відкриття дисциплінарного провадження, який є лише процесуальним кроком, а не остаточним рішенням про накладення стягнення.

Суд також зауважив, що наказ є технічною передумовою для подальших дій дисциплінарної комісії, а доводи позивача про порушення його прав на цьому етапі не є обґрунтованими.

Зазначені висновки були підтримані судом апеляційної інстанції під час перегляду справи № 640/31738/20 у постанові від 05 грудня 2022 року, в якій суд апеляційної інстанції погодився з правовою оцінкою суду першої інстанції щодо правової природи спірного наказу як процесуального документа, відсутності порушень прав позивача на етапі відкриття дисциплінарного провадження, а також недоведення неправомірності самого наказу.

Тобто, правова позиція щодо значення наведених обставин уже сформована судами і не підлягає повторному переосмисленню в межах перегляду за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку заяві позивача, діяв у межах процесуального закону, а висновки ухвали відповідають практиці Верховного Суду, зокрема правовій позиції у справі № 460/801/20 від 26 грудня 2022 року, відповідно до якої нововиявлені обставини мають бути істотними, об`єктивно існуючими на час вирішення справи та невідомими з поважних причин.

Посилання апелянта на нібито процесуальні порушення при автоматизованому розподілі справи, внутрішню суперечливість ухвали або термінологічні неточності також не спростовують суті і правильності прийнятого рішення. Вказані зауваження не стосуються матеріального критерію нововиявленості обставин і не впливають на обґрунтованість висновку про відмову у задоволенні заяви.

Колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до відновлення всіх електронних документів, що містяться в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», оскільки зазначені заявником обставини не є підставою для зупинення провадження відповідно до положень статті 236 КАС України.

Також не підлягає задоволенню заява ОСОБА_1 про постановлення ухвали із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути вказані ним недоліки, зокрема розглянути його заяву від 12 грудня 2024 року про ухвалення додаткового рішення щодо повернення судового збору, оскільки вирішення цього питання судом першої інстанції може бути здійснено після розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясував обставини справи, належним чином оцінив надані докази і обґрунтував правову позицію про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Тому згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Василенко Я.М.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 02.07.2025.