Справа № 990/283/25
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2025 року

м. Київ

справа №990/283/25

адміністративне провадження №П/990/283/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Бившевої Л.І., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Олендера І.Я.,

розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії судів України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії судів України (далі також - Відповідач, ВККС, Комісія) про:

- визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 12- 14 та 17- 21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), стосовно ОСОБА_1 за пунктом 1693 додатку до Рішення №1 код кандидата - НОМЕР_2, бал - « 47» та за пунктом 1135 додатку до цього рішення, код кандидата - НОМЕР_1 бал - « 56,5»;

- визнання протиправними і скасування пунктів 1, 2, 4 рішення ВККС від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 про затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року, стосовно ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ВККС України поновити участь ОСОБА_1 в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах з етапу виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

26 червня 2025 року Позивач подав додаткові документи та повідомив про допущення описок у тексті позовної заяви.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, Суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.

Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 9901/165/20 вказала, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Предметом оскарження в межах заявленого позову є конкретні пункти рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 №87/зп-25 та №89/зп-25.

Отже, з огляду на те, що оскаржувані рішення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято 17 квітня 2025 року, останнім днем на подання позову було 19 травня 2025 (17-18 травня 2025 вихідні дні).

Проте, до суду з позовною заявою Позивач звернувся лише 25 червня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною восьмою статті 122 КАС України.

Разом із позовною заявою подано клопотання, в якому Позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду, посилаючись на те, що 24 квітня та 7 травня 2025 останній звернувся до ВККС із заявами про надання результатів (зошиту) виконання та оцінювання щодо другого рішення практичного завдання до кваліфікаційного іспиту, а 8 травня 2025 року уклав договір з адвокатом, який на запит від 8 травня 2025 року 24 травня 2025 року від ВККС отримав відповідь разом з копіями практичних рішень та екзаменаційних відомостей.

На підтвердження зазначених обставин Позивач надав копії заяв та відповідей ВККС й доказів їх отримання.

Оцінюючи вказані доводи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, згідно з зазначеними нормами, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Суд акцентує увагу, що згідно усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої зокрема у постановах від 16 лютого 2023 року у справі № 803/1149/18 та від 26 жовтня 2023 року у справі № 990/139/23, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Суд зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Отже, Суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку Судом.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За змістом пункту 8 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (далі - Регламент) принцип публічності у роботі Комісії полягає в тому, що засідання Комісії є відкритим, за винятком його закритої частини та закритих засідань Комісії. Інформація про засідання Комісії, перелік питань, що виносяться для розгляду на засіданні Комісії, результати засідань Комісії розміщуються на веб-сайті Комісії.

Відповідно до пункту 107 Регламенту копія рішення Комісії надається особі, стосовно якої його ухвалено, за відповідним зверненням такої особи.

Разом з тим, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 №87/зп-25 та №89/зп-25 оприлюднені були на офіційному веб-сайті Комісії і доступ до такої інформації є вільним, у зв`язку з чим Позивач мав можливість ознайомитись зі змістом спірних в цій справі рішень ВККС з моменту їх оприлюднення на офіційному сайті цього державного органу.

Позивач не наводить належним чином аргументованих доводів про те, що такі рішення не були опубліковані ВККС у визначеному законодавством порядку, а він безпосередньо з їх змісту не зміг дізнатись про порушення своїх прав та інтересів.

При цьому, Позивач, з моменту прийняття та оприлюднення спірних рішень на офіційному веб-сайті Комісії, мав достатньо часу (до 19 травня 2025 року), щоб звернутись до суду з цим позовом в межах місячного строку, який обраховується з дня їх прийняття.

Посилання Позивача на те, що він та його адвокат зверталися до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про надання результатів (зошиту) виконання та оцінювання щодо другого рішення практичного завдання до кваліфікаційного іспиту не є обставиною, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою.

Такий підхід відповідає практиці Верховного Суду, зокрема ухвалі від 18 червня 2025 року у справі №990/256/25.

Варто зазначити й те, що Позивач не наводить доводів, які б давали підстави вважати, що у нього, або його представника не було об`єктивної можливості ознайомитися з відповідними документами у приміщенні ВККС.

Отже, Позивач у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду у цій справі не зазначає об`єктивних причин, які унеможливлювали подання позовної заяви у визначений законом строк. Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку Позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав у цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Варто зазначити, що й усталеною є позиція Верховного Суду, за якою введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Разом з тим, посилаючись на запровадження воєнного стану, Позивач не наводить доводів яким чином це завадило реалізовувати визначене законом право на звернення до суду.

З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для визнання наведених Позивачем причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається, зокрема, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Натомість, в позовній заяві, а також в поданих 26 червня 2025 року документах Позивач лише вказав « Павлоград », без зазначення конкретної адреси проживання, що є неналежною реалізацією обов`язку, визначеного пунктом 2 частини п`ятої статті 160КАС України.

Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим, Суд звертає увагу скаржника, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 вказаного Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» було доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Позивач заявив позовні вимоги про визнання протиправними та скасування двох рішень, а також похідну вимогу про зобов`язання вчинити дії, а отже у межах цього позову заявлено дві вимоги немайнового характеру.

До позовної заяви додано документ від 24 червня 2025 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20грн. Отже, скаржником судовий збір сплачений у меншому, ніж визначено статтею 4 Закону України "Про судовий збір", розмірі.

Таким чином, Позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 726,72 грн ((3028 Х 0,4) Х 2 Х 0,8) - 1211,20).

Судовий збір за подання позову до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; Код класифікації доходів бюджету - 22030102; Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207;101 __(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом__ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від___ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).

Частинами першою та другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, вказану позовну заяву необхідно залишити без руху та надати Позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску такого строку; документу про сплату судового збору у повному обсязі; зазначення місця проживання чи перебування Позивача.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії судів України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати Позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити Позивачеві, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді: Л.І. Бившева

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх

І .Я. Олендер