Справа № 280/9712/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м.Дніпросправа № 280/9712/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі №280/9712/24 (суддя Стрельнікова Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Рівненської митниці (далі відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.04.2024 № UA204150/2024/000019/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зауваження митного органу не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення оцінюваного товару, а також не впливають на правильність визначення митної вартості. Наполягає, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно застосовано при визначенні митної вартості резервний метод.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року позовні вимоги позивача задоволено. Суд визнав протиправним та скасував оскаржене позивачем рішення відповідача.

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду у даній справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції, невірно розтлумачено норми ст. ст. 52 - 64, 257, 337 МКУ, не надано правової оцінки всім обставинам справи. Відповідач зазначає, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України. Декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, визначену за ціною угоди, надані до оформлення документи містять розбіжності, які впливають на вартість складових митної вартості товару. Вважає, що відповідачем дотримано вимоги МК України щодо порядку визначення митної вартості товару, а спірне рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень, а отже у суду не було законних підстав для його скасування.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 02.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю МОТОТЕХІМПОРТ (Покупець) уклало з компанією ZHEJIANG TOYOO PUMP CO. LTD., CHINA (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №TOY/2 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного контракту, специфікацій №2023-3 від 15.12.2023, № 2023-z, рахунку-фактури № TOY2023-3A від 08.01.2024 було здійснено поставку покупцю однієї з декількох партій товару за однією специфікацією - кормоподрібнювачів, електродвигунів до кормоподрібнювачів та запасних частин до них, загальною вартістю 28701,30 дол. США.

Перевезення вантажу здійснювалось компанією-перевізником Global Container Iines latvija SIA відповідно до договору перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 2712/917/2022 від 27.12.2022, коносаменту №BW24010227 від 25.01.2024, залізничної товаро-транспортної накладної №09335 від 28.03.2024. Вартість транспортних послуг до митного кордону з Україною склала 4500,00 доларів США.

Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів позивачем було їх задекларовано до митного поста Рівненської митниці за електронною митною декларацією (далі - ЕМД) 24UA48U3 від 19.04.2024, а саме:

- Товар №1: Обладнання побутового призначення для заготівлі та приготування кормів для домашніх тварин та птиці, використовується в індивідуальних домогосподарствах. Призначені для подрібнення та розмелювання стебел рослин, початків кукурудзи, овочів та фруктів та інших культур. Напруга 220В, потужність двигуна 2,5 кВт, продуктивність до 240 кг/год. Кормоподрібнювач ДТЗ КР-02Т - 725шт. Кормоподрібнювач ДТЗ КР-02ТА - 725шт. Виробник: ZHEJIANG TOYOO PUMP CO., LTD.;

- Товар №2: Двигуни електричні асинхронні (універсальні), змінного струму, однофазні, потужністю понад 750Вт. Запасні частини до кормоподрібнювачів, призначені для приведення в дію механізма подрібнювача. Не подвійного або військового призначення: - Електродвигун 2,5 кВт/220В КР-02 - 30шт. Виробник: ZHEJIANG TOYOO PUMP CO., LTD.;

- Товар №3: Частини електродвигунів, виготовлені з чорних металів: - Ротор електродвигуна (d-19mm) 2,5 кВт ДТЗ КР-02 - 5шт. - Статор електродвигуна 2,5 кВт/220В КР-02 - 15шт..

Заявлена позивачем митна вартість вищевказаних товарів склала 33201,30 дол. США, з яких: 28701,30 дол. США (вартість товару за контрактом) + 4500,00 дол. США (вартість транспортних витрат до кордону з Україною).

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу: зовнішньоекономічний контракт № TOY/2 від 02.01.2023; специфікації до нього: №2023-3 від 15.12.2023 та №2023-3-z від 22.12.2023; рахунок - фактуру №TOY2023-3A від 08.01.2024; пакувальний лист до нього від 08.01.2024; сертифікат країни-походження товару №24C3326A4269/00003 від 12.01.2024; технічні характеристики виробника товару.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем надано: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №2712/917/2022 від 27.12.2022; коносамент №BW24010227 від 25.01.2024; рахунок на оплату №L70993 від 03.04.2024; довідку про транспортні витрати від 18.03.2024; акт виконаних послуг від 03.04.2024; залізничну товаротранспортну накладну №09335 від 25.01.2024.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею було направлено позивачу електронні повідомлення №№1, 2 від 22.04.2024 відповідно до яких митницею було виявлено розбіжності у наданих документах, які впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Додатково митницею були витребувані від позивача наступні документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, яку можливо розповсюдити до імпортованої партії товарів; документ, що підтверджує платіж SWIFT; транспортні документи та документи, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України; MRN 24PL322080NS6JINV1; - заявки на перевезення; - виписку з бухгалтерської документації.

Листом №230/4 від 23.04.2024 позивачем було додатково надано митниці наступні документи: прайс-лист виробника від 01.12.2023, комерційну пропозицію виробника 01.12.2023, заявку на перевезення №78 від 09.01.2024, польську транзитну декларацію №24PL322080NS6JINV1, також позивач зазначив, що усі наявні у нього документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим, будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

23.04.2024 відповідачем прийнято рішення №UА204150/2024/000019/2 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за ЕМД 24UA48U3 від 19.04.2024 та складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204150/2024/000112 (а.с.12-13).

Позивачем, з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України, було задекларовано спірну партію товару, а митницею було випушено товар у вільний обіг за ЕМД № 24UА47U1 від 26.04.2024, загальна різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 160012,39грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UА204150/2024/000019/2 від 23.04.2024 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Так, в спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме:

- відповідно до коносаменту від 25.01.2024 № BW24010227 портом прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 28.03.2024 №09335 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом Славков-Хрубешов-Ізов-Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України;

- відповідно до пункту 5.1 контракту від 02.01.2023 №TOY/2, оплата товару, що поставляється згідно контракту, здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на підставі специфікацій (додатків), шляхом прямого банківського переказу по системі S.W.I.F.T. Проте, до митного оформлення не надано документу, що підтверджує платіж SWIFT;

- в додатково наданій декларації країни експортера (MRN 24PL322080NS6JINV1) відсутні умови поставки товару;

- в додатково наданій декларації країни експортера (MRN 24PL322080NS6JINV1) наявний коносамент №234514135, який до митного оформлення на надавався.

Суд встановив, що позивач надав митниці наступні транспортні та комерційні документи, а саме: коносамент (телекс-реліз) №BW24010227 від 25.01.2024, залізнична накладна від 25.03.2024 №09335, транзитна декларація, рахунок на оплату від 18.03.2024 №L70993, акт виконаних послуг з перевезення від 03.04.2024, довідка про транспортні витрати від 19.03.2024, заявка на перевезення від 09.01.2024 №78.

Вказані документи повною мірою підтверджують вартість витрат та містять всю необхідну інформацію щодо числових показників понесених позивачем витрат по всьому маршруту транспортування вантажу до митного кордону України.

Факти прийняття товару до перевезення, його перевезення, вартість за усім маршрутом перевезення до митного кордону України та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у зазначених документах повною мірою підтверджуються, кореспондуються між собою та ідентифікуються з задекларованими товарами.

Відповідно до п.5.2 контракту від 02.01.2023 № TOY/2, умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних специфікаціях (додатках) до контракту.

Твердження відповідача про те, що до митного оформлення не надано документу, що підтверджує платіж SWIFT щодо оплати вартості товару відповідно до п. 5.1 контракту від 02.01.2023 № TOY/2 спростовується тим, що відповідно до п. 6 специфікацій до контракту №2023-3 та 2023-3-z умови оплати вартості товару визначені як оплата протягом 180 днів з моменту фактичної поставки товару. З акту виконаних послуг з перевезення вбачається, що вони були завершені 03.04.2024, що і є датою фактичної поставки товару. Таким чином на момент декларування товару - 19.04.2024 та винесення митницею спірного рішення - 23.04.2024 встановлений умовами обох специфікацій строк оплати вартості товару не сплинув.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару для підтвердження заявленої митної вартості подаються митниці виключно у разі оплати рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була здійснена оплата вартості товару за специфікацією №2023-3 відповідно до платіжної інструкції №766 від 26.04.2024 та за специфікацією №2023-3-z відповідно до платіжної інструкції №865 від 13.06.2024. (а.с. 27)

Таким чином наданими позивачем документами первинного бухгалтерського обліку підтверджено заявлену вартість товару за контрактом.

Твердження митниці про те, що в додатково наданій декларації країни експортера (MRN 24PL322080NS6JINV1) відсутні умови поставки товару спростовується тим, що зазначений документ є транзитною декларацією республіки Польща, а не декларацією країни експортера. Умови поставки задекларованого товару можливо визначити за відомостями, які містяться у специфікаціях до зовнішньоекономічного контракту № 2023-3, 2023-3-z, де у пункті 5 визначені умови поставки, як FOB Ningbo, Китай, на умовах правил ІНКОТЕРМС станом на 2010 рік. Тлумачення умов поставки FOB наведено у підпункті 3.1.1 контракту та у міжнародних торгівельних правилах ІНКОТЕРМС 2010.

Твердження митниці про те, що в додатково наданій декларації країни експортера (MRN 24PL322080NS6JINV1) наявний коносамент №234514135, який до митного оформлення не надавався, є необґрунтованим з огляду на наступне.

В реквізитах транзитних декларацій республіки Польща MRN міститься посилання на лінійний коносамент - №234514135.

Домашній коносамент, який було надано позивачем для митниці разом з ЕМД - коносамент, який перевізник або експедитор, що виконує функції перевізника, оформляє в порту відправлення.

Лінійний коносамент - це документ, який видає морський перевізник, який підтверджує наявність і прийняття вантажу до транспортування, а також право на вантаж. Він фактично є внутрішнім документом морської лінії.

Обидва види коносамента повинні містити інформацію про відправника, одержувача і сторони, які потрібно повідомити про прибуття вантажу та містять ідентичну інформацію про вантаж та його перевезення, тому ненадання лінійного коносаменту жодним чином не впливало на можливість здійснення митницею перевірки числових показників митної вартості задекларованого товару.

Щодо витребування митницею додаткових документів.

Верховним Судом у постановах від 29.01.2019 по справі №804/441/18, від 18.12.2018 по справі №821/289/18 здійснено наступні правові висновки щодо положень частини 2 статті 53 МК України: Частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів. Верховний Суд також зазначив, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже, митний орган може витребувати додаткові документи виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вимога митниці про надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару на всі товари, заявлені до митного оформлення є безпідставною, оскільки разом з ЕМД 24UA48U3 від 19.04.2024 позивачем було надано до митниці наступні документи: специфікації №2023-3 від 15.12.2023 та №2023-3-z від 22.12.2023, прайс-лист виробника 01.12.2023 та комерційна пропозиція виробника від 01.12.2023, які по своїй суті і є каталогами виробника.

Щодо вимоги митниці про надання виписки з бухгалтерської документації. Відповідачем не конкретизовано за який період та на усунення яких розбіжностей в поданих документах необхідно надати виписки з бухгалтерської документації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи повною мірою підтверджують вартість товару за контрактом, як складову митної вартості.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зі змісту спірного рішення №UА204150/2024/000019/2 від 23.04.2024 про коригування митної вартості вбачається, що джерелом для коригування митної вартості Товару №1 та Товару №2 слугувала митна декларація №UA403070/2023/004956 від 30.10.2023, для Товару №3 митна декларація №UA403070/2024/003684 від 18.04.2024.

В той же час, посилання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу не є належним доказом неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки такі відомості мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 Митного кодексу України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідач не довів суду, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі № 280/9712/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак